ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/12067/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:
під головуванням судді Соломко І.І.,
при секретарі Лавровської В.І.,
представника позивача Сала О.П.,
представника відповідача Чуйко Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, 

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (далі також – ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі також – ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень від 15.04.2025 № 6506/Ж10/25-01-24-05, №6500/Ж10/25-01-24-05, №6509/Ж10/25-01-24-05.
В обґрунтування позову зазначає, що інформація, наведена в акті перевірки від 01.04.2025, не підтверджує настання обставин для віднесення позивача до платників загальної системи оподаткування. Вказує, що відповідно до інформаційної системи ДПС України і поданої заяви про включення до Реєстру волонтерів антитерористичної операції позивач включений до вказаного Реєстру з 01.01.2022 вхідний номер 42179508 від 22.11.2023 і кошти, які були отримані на розрахунковий рахунок відкритий в фінансових установах, направлялись виключно на категорію фізичних осіб, на користь яких надається благодійна допомога і для організації в 2022 році територіальної оборони, відповідно, звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, проте відповідач вказані обставини в ході перевірки не врахував. Також зазначає, що правильність визначення доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначає правильність нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування та правильність визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір, і є похідною від правильності визначення суми доходу, який оподатковується податком на доходи фізичних осіб. Відтак, неправильне визначення доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, є наслідком неправильного визначення грошового зобов`язання. Крім цього вказує про надання позивачем податковому органу всіх наявних первинних документів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що, на думку позивача, свідчить про безпідставність застосування до нього штрафних санкцій, та нарахування податкових зобов`язань за спірними рішеннями.
25.11.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Відповідач подав відзив на позов, в якому вказав на правомірність прийняття ним оспорюваних рішень, оскільки отриманий позивачем дохід за 2022-2023 роки має оподатковуватись на загальних підставах. Звернув увагу на обґрунтованість та об`єктивність висновків перевірки, на підставі яких прийнято спірні рішення.
23.02.2026 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
ФОП ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності з 18.01.2016 номер запису: 20630000000010262, на податковому обліку перебуває в Ніжинській ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області (код ДПІ 25245) з 18.01.2016. Місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 .
Позивач, з 01.04.2016 перебуває на спрощеній системі оподаткування (платником єдиного податку третьої групи), зареєстрований платником податку на додану вартість з індивідуальним податковим номером 311602225820; зареєстрований платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 18.01.2016 за № 10000000541890, що визнається сторонами.
Протягом періоду з 01.01.2021 по 31.12.2023 ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність здійснював із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, яка регулюється ПК України.
ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність здійснює за основним видом діяльності: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); та допоміжними видами діяльності: 02.20 Лісозаготівлі; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 56.29 Постачання інших готових страв; 56.21 Постачання готових страв для подій; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.50 Змішане сільське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.
Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20. п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78. ст. 82 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлень від 18.03.2025 №1018/ЖЗ/25-01-24-05 та № 1019/ЖЗ/25-01-24-05, виданих ГУ ДПС у Чернігівській області, та плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині питань, викладених в заперечені від 05.03.2025 №7/ЄО/2025 (вх. Головного управління ДПС у Чернігівській області від 05.03.2025 року № 10832/6/25-01) з додатками на акт документальної планової виїзної перевірки від 21.02.2025 №2952/Ж5/25-01-24-05/ НОМЕР_1 .
За результатом перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 01.04.2025 № 5436/Ж5/25-01-24-05/ НОМЕР_1 (далі- акт перевірки), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: 
- ст.44. п.85.2 ст.85. п.296.1. ст.296 ПК України, абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу та Порядку №579. ФОП ОСОБА_1 не надано документи на перевірку. Пункту 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України занижена сума доходу за березень 2023 року на суму 55000,00 грн. Всього донараховано єдиного податку за актом перевірки 1100,00 грн;
- п. 177.11 ст.177 ПК України, а саме: ФОН ОСОБА_1 не подано податкові декларації про майновий стан та доходи за 2022-2023 роки. Пункту 177.2 ст.177 ПК України, а саме: ФОН ОСОБА_1 занижено оподатковуваний дохід від здійснення підприємницької діяльності за 2022 рік на 3993229,22 грн, за 2023 рік на 58012,33 грн. Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки за 2022 рік - 718781,26 грн, за 2023 рік - 10442,22 грн;
- п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-Vl «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», занижена сума єдиного внеску за 2022 рік у розмірі 22 % на 242088.00 грн, за 2023 рік у розмірі 22 % - 5392,70 грн. Усього донараховано єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2022 рік у розмірі 22 % - 242088,00 грн., за 2023 рік у розмірі 22 % - 5392,70 грн;
- абз. 3 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст.298. п. 183.2 та 183.4 ст. 183. п. 181.1 ст. 181. п. 185.1 ст.185. п.187.1 ст.187 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 занижена сума податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за січень 2022 року на 142516.74 грн, за лютий 2022 року на 118604.79 грн, за березень 2022 року на 9035.00 грн, за травень 2022 року на 55860.70 грн, за червень 2022 року на 23533.80 грн, за липень 2022 року на 62901.59 грн, за серпень 2022 року на 81226.96 грн, за вересень 2022 року на 198407.07 грн, за жовтень 2022 року на 25928.72 грн, за листопад 2022 року на 19998.00 грн, за грудень 2022 року на 40200.52 грн, за серпень 2023 року на 10514.20 грн, за вересень 2023 року на 1560.00 грн. Пункту 198.5 ст. 198 та пункту 200.1 статті 200 ПК України, занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2023 року на суму 1167 грн. Усього донараховано податку на додану вартість за актом перевірки 791455,09 грн;
- п. 201.1. п.201.10 ст.201 Розділу V ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 не зареєстрував податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 1166.67 грн;
- п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 ПК України, а саме: ФОП ОСОБА_1 занижено суму військового збору з доходу від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2022 рік на 59898,44 грн, за 2023 рік на 870,19 грн. Усього донараховано військового збору від здійснення підприємницької діяльності за 2022 рік 59898,44 грн., за 2023 рік 870,19 грн;
- п.п. 168.1.2. п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст.168: п.п. “а” п. 176.2 ст.176. п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України протягом перевіряємого періоду несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 2532.00 грн, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників та не перераховано військовий збір, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників в розмірі 555.00 грн;
- п.п. 168.1.2. п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст.168: п.п. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, а саме: протягом перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 27684.00 грн, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників та не перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 9360,00 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників;
- абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір га облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: в ході проведення перевірки встановлено несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску із заробітної плати найманих працівників за перевіряємий період.
Перевіркою також встановлено, що за даними відповідача позивач включений до Реєстру волонтерів 22.11.2023, датою початку здійснення волонтерської діяльності є 01.01.2022 рік (вхідний номер 42179508).
На підстави акту перевірки від 01.04.2025 № 5436/Ж5/25-01-24-05/3116022258 відповідачем прийняті:
- податкове повідомлення – рішення від 15.04.2025 № 6506/Ж10/25-01-24-05 про визначення податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (607768,63 грн за основним платежем та 15192,16 грн за штрафними санкціями); 
- податкове повідомлення-рішення від 15.04.2025 №6500/Ж10/25-01-24-05 про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (792223,48 грн за основним платежем, та 182305, 88 грн за штрафними санкціями); 
- податкове повідомлення-рішення від 15.04.2025 №6509/Ж10/25-01-24-05 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість (791455,09 грн та 197863,77 грн за штрафними санкціями).
Не погодившись із висновками податкового органу позивач звернувся до ДПС України із зверненням, за результатами розгляду якого, в порядку індивідуальної консультації надана відповідь (30.10.2025), в якій зазначено, що оподаткування доходів регулюються розділом IV ПК України, відповідно до п.п. 163.1 . 1 п. 163. 1 ст. 163 якого об`єктом оподаткування фізичної особи -резидента е загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, визначено ст. 165 Кодексу. Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків не включається сума (вартість) благодійної допомоги, яка виплачується (надається) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, які внесені до Реєстру волонтерів антитерористичної операції та або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (далі - Реєстр волонтерів), у порядку, або виплачується (надається) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом України від 05.07.2012 № 5073-IV «Про благодійну діяльність та благодійні організації, або виплачуються (надаються) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом №5073, на користь, зокрема: учасників бойових дій, військовослужбовців військовозобов`язаних) та працівників, визначених абз. п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу. Зазначені у п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 ПУ України доходи не включаються до загального місячного річного) оподатковуваного доходу платників податку до 31 грудня включно року, наступного за роком, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/а6о припинено а6о скасовано воєнний, надзвичайний стан в Україні, та/або завершено здійснення заходів із за6езпечення національної безпеки і о6орони, відсічі і стримування з6ройноі агресії російської федерації (абз. 15 п.п. «в» п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу).
Відповідно до п.п. 1.7 п. 16' підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільняються від оподаткування військовим з6ором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу та підрозділом 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осі6 (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, пп. 3 і 4 п. 170.13-1 ст. 170 Кодексу та п. 14 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу.
Порядок оподаткування благодійної допомоги регламентується п. 170.7 ст. 170 Кодексу, відповідно до п.п. 170.7.8 п. 170.7 ст. 170 якого не включається до оподатковуваного доходу благодійна допомога, що надається згідно із п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу у будь-якій сумі (вартості), що надається, зокрема:
платникам податку, визначеним абз. 2 п.п. «а», п.п. «6» та абз. 2 і 5 п.п. (в) п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу, - для закупівлі або у вигляді спеціальних засобів індивідуального захисту (касок, бронежилетів, виготовлених відповідно до військових стандартів), технічних засо6ів спостереження, лікарських засо6ів, засо6ів осо6истоі гігієни, продуктів харчування, предметів речового за6езпечення чи інших товарів (ро6іт, послуг) за переліком, що визначаються Кабінетом Міністрів України, чи для оплати (компенсації) вартості лікарських засо6ів, донорських компонентів, виробів медичного призначення, технічних та інших засо6ів реабілітації, платних послуг з лікування (о6стеження, діагностики), забезпечення виробами медичного призначення, технічними та іншими засобами реабілітації, послуг медичної реабілітації, санаторно-курортного оздоровлення (п.п. «а» п.п. 170.7.8 п. 170.7 ст. 170 Кодексу).
Перелік засобів, товарів робіт, послуг, сума (вартість) благодійної допомоги для закупівлі або у вигляді яких не включаємся до оподатковуваного доходу платників податку на доходи фізичних осі6, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 112.
Ставка військового збору становить для платників, зазначених у п.п. 1 п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, становить 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного п.п.1 п.п.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною п.п. 4 п.п.1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПУ України.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осі6 та військового збору до бюджету визначено ст. 168 Кодексу та п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Тимчасово, починаючи з дати введення в Україні воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», до його припинення або скасування положення абз. 4 п.п. «в» п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 ПК України застосовуються з урахуванням такої особливості: до прийняття Кабінетом Міністрів України переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, статус фізичних осіб - платників податку, які отримують благодійну допомогу, виплачену (надану) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом № 5073, визначається самостійно надавачами благодійної допомоги (п. 25 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу).
Таким чином, благодійна допомога (цільової або нецільової благодійної допомоги), яка надаємся благодійниками - фізичними особами, які внесені до Реєстру волонтерів, в порядку, визначеному Законом № 507З, на користь фізичних осіб, зазначених у п.п. (в) п.п. 170.7.2 п. 170.7 ст. 170 ПК України, звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за умови, що такі особи підтверджують свій статус. При цьому благодійник самостійно визначає статус зазначених осіб.
Вважаючи спірні рішення протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи нормативно – правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 291.2 ст. 291 ПК України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності.
ПК України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.
Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
У даній справі, суд встановив та це не заперечується сторонами, що у період, зокрема, з 01.01.2022 по 31.12.2023 ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування та на підставі поданої заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України його віднесено до третьої групи платників єдиного податку.
Відповідно до абз. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (7 002000, 00 грн = 1167 * 6000,00 грн.).
Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01.01.2021 становить 6000,00 грн відповідно до Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік».
Так, в акті перевірки встановлено, що в періоді перебування платником єдиного податку третьої групи, а саме з 01.01.2021 по 31.12.2021 ФОП ОСОБА_1 перевищено обсяг доходу 7 002000, 00 грн обсяг виручки, який за даний період склав 10 748 916,00 грн відповідно до поданої декларації за 2021 рік (уточнююча) від 02.02.2025 №9435462302. Сума перевищення складає 3746916,00 грн.
Відповідно до п. 296.1 ст. 296 глави І розділу XIV ПК України фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.
Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів і витрат за типовою формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Як вже встановив суд, позивач є платником єдиного податку третьої групи та платником податку на додану вартість, отже, має вести облік доходів і витрат за типовою формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Як видно з матеріалів справи, 05.03.2025 позивач до податкового органу подав наступні документи: книгу обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) №1 ФОП ОСОБА_1 (розпочата 2016 р.); книгу обліку доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність ФОП ОСОБА_1 (розпочата 01.01.2022); книгу обліку доходів і витрат фізичними особами - підприємця -платниками єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість (розпочата 01.10.2023, закінчена 31.12.2023); папку «Заробітна плата 2023 рік по найманим працівникам»; папку з посадовими інструкціями, документами щодо проведення інвентаризації та договорами; папка «Витрати ФОП ОСОБА_1 с. Вертіївка», які отримані відповідачем. Проте акт перевірки від 01.04.2025 № 5436/Ж5/25-01-24-05/3116022258, який є доказовою базою, не містить відомостей, що вказані документи були досліджені в ході перевірки та правові висновки щодо їх не врахування та відхилення.
Згідно із п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктами 123.1 та 123.2 ст. 123 ПК України визначено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Діяння, передбачені п. 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до абз. 3 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.
Відповідно до абз. 1 п. 293.4 ст. 293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.
Як видно з податкової декларації за 2021 рік (уточнююча) від 02.02.2025 №9435462302, обсяг доходу позивача склав 7002000, 00 грн, що оподатковується за ставкою 5 %. Обсяг доходу за звітний (податковий) період (згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ ) у сумі -37466916,00 грн, що оподатковується за ставкою 15 відсотків.
У свою чергу у спірних правовідносинах суд враховує, що оподаткування доходів, оподаткування доходів фізичних осіб регулюються розділом IV ПК України, відповідно до п.п. 163.1 . 1 п. 163. 1 ст. 163 якого об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента е загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, визначено ст. 165 Кодексу.
Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків не включається сума (вартість) благодійної допомоги, яка виплачується (надається) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, які внесені до Реєстру волонтерів антитерористичної операції та або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (далі - Реєстр волонтерів), у порядку, або виплачується (надається) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом України від 05.07.2012 № 5073-IV «Про благодійну діяльність та благодійні організації, або виплачуються (надаються) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом №5073, на користь, зокрема: учасників бойових дій, військовослужбовців військовозобов`язаних) та працівників, визначених абз. п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу. Зазначені у п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 ПУ України доходи не включаються до загального місячного річного) оподатковуваного доходу платників податку до 31 грудня включно року, наступного за роком, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/а6о припинено а6о скасовано воєнний, надзвичайний стан в Україні, та/а6о завершено здійснення заходів із за6езпечення національної безпеки і о6орони, відсічі і стримування з6ройноі агресії російської федерації (абз. 15 п.п. «в» п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу).
Відповідно до п.п. 1.7 п. 16' підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу та підрозділом 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осі6 (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, пп. 3 і 4 п. 170.13-1 ст. 170 Кодексу та п. 14 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу.
Порядок оподаткування благодійної допомоги регламентується п. 170.7 ст. 170 Кодексу, відповідно до п.п. 170.7.8 п. 170.7 ст. 170 якого не включається до оподатковуваного доходу благодійна допомога, що надається згідно з п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу у будь-якій сумі (вартості), що надається, зокрема:
платникам податку, визначеним абз. 2 п.п. «а», п.п. «6» та абз. 2 і 5 п.п. (в) п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 Кодексу, - для закупівлі а6о у вигляді спеціальних засо6ів індивідуального захисту (касок, бронежилетів, виготовлених відповідно до військових стандартів), технічних засо6ів спостереження, лікарських засо6ів, засо6ів осо6истоі гігієни, продуктів харчування, предметів речового за6езпечення чи інших товарів (ро6іт, послуг) за переліком, що визначаються Кабінетом Міністрів України, чи для оплати (компенсації) вартості лікарських засо6ів, донорських компонентів, виробів медичного призначення, технічних та інших засо6ів реа6ілітаціі, платних послуг з лікування (о6стеження, діагностики), забезпечення виробами медичного призначення, технічними та іншими засобами реа6ілітаціі, послуг медичної реабілітації, санаторно-курортного оздоровлення (п.п. «а» п.п. 170.7.8 п. 170.7 ст. 170 Кодексу).
Перелік засобів, товарів ро6іт, послуг, сума (вартість) благодійної допомоги для закупівлі або у вигляді яких не включаємся до оподатковуваного доходу платників податку на доходи фізичних осі6, затверджено постановою Ка6інету міністрів України від 24.02.2016 № 112.
Ставка військового збору становить для платників, зазначених у п.п. 1 п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, становить 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного п.п.1 п.п.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною п.п. 4 п.п.1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету визначено ст. 168 Кодексу та п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Тимчасово, починаючи з дати введення в Україні воєнного стану, що введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», до його припинення або скасування положення абз. 4 п.п. «в» п.п. 165.1.54 п. 165.1 ст. 165 ПК України застосовуються з урахуванням такої особливості: до прийняття Кабінетом міністрів України переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, статус фізичних осіб - платників податку, які отримують благодійну допомогу, виплачену (надану) благодійниками, у тому числі благодійниками - фізичними особами, у порядку, визначеному Законом № 5073, визначається самостійно надавачами благодійної допомоги (п. 25 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу).
Таким чином, благодійна допомога (цільової або нецільової благодійної допомоги), яка надаємся благодійниками - фізичними особами, які внесені до Реєстру волонтерів, в порядку, визначеному Законом № 507З, на користь фізичних осіб, зазначених у п.п. (в) п.п. 170.7.2 п. 170.7 ст. 170 ПК України, звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за умови, що такі особи підтверджують свій статус. При цьому благодійник самостійно визначає статус зазначених осіб.
Як видно із матеріалів справи, відповідно до інформаційної системи ДПС України і поданої заяви про включення до Реєстру волонтерів антитерористичної операції позивач включений до Реєстру волонтерів з 01.01.2022 вхідний номер 42179508 від 22.11.2023, що підтверджує такий статус, і кошти, які були отримані на розрахунковий рахунок відкритий в фінансових установах, направлялись виключно на категорію фізичних осіб, на користь яких надається благодійна допомога і для організації в 2022 році територіальної оборони. Відтак, у спірних правовідносинах відсутні підстави донарахування податкових зобов`язань. 
Також суд вважає зазначити, що відповідно до положень п.п. 3 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.
Відповідно до п.п. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Згідно із абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, то саме за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, здійснюється анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп.
Отже, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а.
При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.
Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах від 02.10.2018 у справі № 805/1307/17-а, від 03.12.2020 у справі № 200/9334/19-а та від 14.07.2021 у справі № 808/224/18 та в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судом першої інстанції.
Водночас докази про наявність такого рішення на час проведення перевірки, відповідачем суду не надано, тому висновок про віднесення позивача до загальної системи оподаткування є передчасним.
Крім того суд зазначає, що правове регулювання спірних правовідносин у зв`язку із продовженням воєнного стану змінилося з 27.05.2022.
Так, 27.05.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).
У цьому Законі п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:
«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».
Таким чином, початково встановлені особливості справляння податків та зборів забезпечували звільнення від відповідальності всіх без винятку платників податків (за умови належного виконання обов`язків у подальшому). Проте, з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 звільнення від відповідальності було поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків відповідного обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.
Окрім цього, Закон № 2260-IX доповнив п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених п.п 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому, вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.
З огляду на зазначене, Верховний Суд у постановах від 30.01.2024 у справі № 280/4484/23 та від 06.02.2024 у справі № 160/10740/23 дійшов висновку про те, що з 27.05.2022 припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (далі - Закон № 2120-IX) було доповнено підрозділ 8 розділу ХХ ПК України п. 9, відповідно до якого тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, встановлено особливості застосування положення розділу XIV Податкового кодексу України.
Однією з таких особливостей, відповідно до п.п. 9.2 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, є те, що платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень.
До таких осіб не застосовується обмеження щодо кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.
Згідно із п.п. 9.4 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу.
Відповідно до п.п. 9.5 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Згідно із п.п. 9.9 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України платники єдиного податку третьої групи, які на день припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, втрачають право на використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, і автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом.
Платник податку має право самостійно відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення.
Таким чином, загалом спрощена система оподаткування передбачена законодавцем як інструмент для суб`єктів господарювання з невеликим обсягом доходу, з метою зменшення адміністративного та податкового навантаження на них. Проте, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, законодавець запровадив спеціальний тимчасовий режим спрощеної системи оподаткування, що дозволяє майже будь-якому суб`єкту господарювання (за деякими винятками за видами діяльності) перейти на сплату єдиного податку за ставкою 2%, якщо його річний дохід не перевищує 10 млрд грн. Такий перехід є тимчасовим і діє до закінчення воєнного стану. Після завершення дії цього спеціального режиму суб`єкти господарювання автоматично повертаються на систему оподаткування, яку вони використовували до його запровадження. Водночас, якщо загальна спрощена система передбачає можливість вибору платником податку третьої групи бути платником податку на додану вартість (далі - ПДВ) чи ні (що впливає на розмір ставки), то спеціальний режим, запроваджений на період воєнного стану, такого вибору не допускає - всі платники, які перейшли на нього, автоматично звільняються від нарахування, сплати та звітування з ПДВ протягом періоду дії воєнного стану.
У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.2022 № 2142-ІХ, п.п.9.5 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, який передбачає звільнення від обов`язків щодо справляння ПДВ, був дещо розширений та конкретизований.
Так, у зазначеній нормі, окрім положень про звільнення платників єдиного податку третьої групи, які застосовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість, також передбачено, що їхня реєстрація платниками ПДВ є призупиненою.
Згідно з абз. 3 п.п 9.5 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України у новій редакції під призупиненням реєстрації платником податку на додану вартість для цілей цього пункту розуміється, що для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, призупиняються права та обов`язки, встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу XX цього Кодексу (у тому числі щодо формування податкового кредиту) на період використання особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 №3219-ІХ (далі -Закон №3219-ІХ), який набрав чинності з 01.08.2023, п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України доповнено п. 9-1, який передбачив особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених п. 9 цього підрозділу.
Також, Законом №3219-ІХ абз.1 п. 9 викладено у новій редакції, згідно якої установлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей.
Згідно із п.п. 9-1.1 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені п. 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу.
Окрім цього, пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено підпунктом 69.39 такого змісту:
«Для платників податку на додану вартість, якими сформовано податковий кредит за звітні (податкові) періоди лютий - травень 2022 року на підставі первинних документів, отриманих від особи, яка на дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до статті 187 цього Кодексу була зареєстрована як платник податку на додану вартість та обрала особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 цього розділу, зберігається право на податковий кредит за лютий травень 2022 року за податковими накладними, складеними такою особою, за умови їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 60 календарних днів з дня відновлення реєстрації платником податку на додану вартість.».
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що такі врегулювали порядок виконання приписів ПК України для суб`єктів, які були платниками податку на додану вартість та обрали особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України. Зокрема, законодавець звільнив таких платників від відповідальності за невиконання положень ПК України.
За таких обставин, оскільки п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачав безумовне звільнення від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за вчинення порушень протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, а станом на 27.05.2022 позивач був платником єдиного податку за ставкою 2%, тому спірні рішення є протиправними і підлягають скасуванню.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2026 у справі № 320/10773/24.
Протилежного зазначеному та встановленому судом відповідачем належними та достатніми доказами не наведено, доводи позивача не спростовані.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 12122,00 грн. 
Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 32000,00 грн, суд зазначає наступне.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19.
Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В свою чергу, за змістом ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
В свою чергу, позивачем надано суду: ордер, платіжну інструкцію про сплату послуг адвоката на суму, договір про надання юридичних послуг від 29.05.2025.
Разом з цим, як вище було зазначено судом, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи вказане, матеріали справи, складність справи, задоволення позову, суд приходить до висновку стягнути на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.04.2025 №6506/Ж10/25-01-24-05, №6500/Ж10/25-01-24-05, №6509/Ж10/25-01-24-05.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 12122,00 грн (дванадцять тисяч сто двадцять дві гривні), сплачений відповідно до квитанцій від 05.11.2025 та 13.11.2025 та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень).
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп3116022258 
Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул. Реміснича, 11,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 код ЄДРПОУ 44094124. 
Повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко