ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України
18 березня 2026 року м. Херсон

Номер справи: 766/18791/18 
Номер провадження: 22-ц/819/422/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.
суддів: Базіль Л.В., 
Приходько Л.А.

секретар: Андреєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Херсонській області, від імені якого діє Мирилко Віктор Вадимович на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 14 січня 2026 року під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У вересні 2018 року ОСОБА_1  звернулася до суду з вказаним позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» в особі відокремленого підрозділу Південна міжрегіональна філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси». Свої вимоги обґрунтовував тим, що належний йому транспортний засіб «Subaru Impreza», 2012 року випуску, як речовий доказ, відповідно до акту №ЦР141321 від 20.07.2015 року, був переданий на зберігання на спеціальний майданчик ДП МВС «Інформ-ресурси» у зв`язку із відкриттям кримінального правопорушення №120156230040003219 від 20.07.2015 року. 19.08.2015 року кримінальне провадження №120156230040003219 від 20.07.2015 року було закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, а речовий доказ «Subaru Impreza», відповідно постанові слідчого, повертався ОСОБА_1 . Таким чином, ДП МВС «Інформ-ресурси» зобов`язано було безоплатно повернути вказаний транспортний засіб. Проте, листом №309 від 01.08.2018 року Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» позивачу повідомлено, що відповідно до ст.322 ЦК та ст.947 ЦК України ДП МВС «Інформ-ресурси» не може на безоплатній основ здійснювати зберігання речових доказів, так як на думку ДП МВС «Інформ-ресурси», 20.07.2015 року між ДП МВС «Інформ-ресурси» та власником транспортного засобу «Subaru Impreza» було укладено договір зберігання. В подальшому, до участі у справі у якості відповідача було притягнуто ГУ НП в Херсонській області та уточнено позовні вимоги, якими позивач просив зобов`язати ГУ НП в Херсонській області безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб SUBARU IMPREZA; 2012 року випуску, який було передано на зберігання, як речовий доказ відповідно акту № ЦР141321 від 20 липня 2015 року. Стягнути з ГУ НП в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2026 року позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб «Subaru Impreza», 2012 року випуску, легковий седан – В, номер кузова НОМЕР_1 , повної маси 1990 кг, маса без навантаження 1490 кг, категорії В, об`ємом двигуна 2457 літрів, тип пального В, білого кольору, який було передано на зберігання, як речовий доказ відповідно акту № ЦР141321 від 20.07.2015 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після ухвалення процесуального рішення про повернення майна ОСОБА_1 , відповідач протягом тривалого часу не вжив жодних належних заходів для його виконання, допустивши протиправну бездіяльність, яка тривала роками. Саме така бездіяльність відповідача призвела до того, що на момент настання обставин форс-мажорного характеру (тимчасова окупація території, на якій знаходився спірний автомобіль), зобов`язання з повернення майна залишалося невиконаним.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи відповідача
Не погоджуючись з рішенням суду, ГУ НП в Херсонській області, від імені якого діє Мирилко В.В., подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення яким в позовних вимогах відмовити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції, фактично визнаючи наявність форс-мажорних обставин у вигляді збройної агресії російської федерації та окупації частини території Херсонської області, одночасно дійшов суперечливого висновку про наявність вини відповідача, не встановивши при цьому належним чином причинно-наслідкового зв`язку між будь-якою попередньою бездіяльністю та безпосередньою втратою транспортного засобу внаслідок воєнних дій. Крім того, зазначені у резолютивний частині рішення дії про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб «Subaru Impreza», 2012 року випуску, є неможливими для виконання оскільки вказаний транспортний засіб не перебуває у володінні відповідача у зв`язку з військовою агресією рф, що було підтверджено наданими доказами до суду І інстанції які суд не врахував при винесенні оскаржуваного рішення. Також вважає недоведеним розмір витрат по оплаті правової допомоги, який був стягнутий на користь позивача.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
У письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник позивача просив відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Згідно акту огляду затриманого транспортного засобу №ЦР 141321 від 20.07.2015 року, що передається на тимчасове зберігання, транспортний засіб «Subaru Impreza», 2012 року випуску, легковий седан – В, номер кузова НОМЕР_1 , повної маси 1190 кг, маса без навантаження 1490 кг, категорії В, об`ємом двигуна 2457 літрів, тип пального В, білого кольору, як речовий доказ, був переданий на зберігання на спеціальний майданчик ДП МВС «Інформ-ресурси» у зв`язку із відкриттям кримінального правопорушення №120156230040003219 від 20.07.2015 року з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Відповідно до постанови, винесеної слідчим СВ Суворовського РВ УМВС України в Херсонській області Головченко К.М. 19.08.2015 року, кримінальне провадження №120156230040003219 від 20.07.2015 року закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Речовий доказ – автомобіль «Subaru Impreza», державний номер НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено повернути особі у якої він був вилучений.
Згідно листа №309, наданого 01.08.2018 року Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», на заяву від 02.07.2018 року представнику позивача щодо повернення транспортного засобу «Subaru Impreza», державний номер НОМЕР_2 , повідомлено, що Південна міжрегіональна філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" не може на безоплатній основі здійснити зберігання речових доказів у вигляді транспортних засобів на своїх спец. майданчиках, оскільки відповідно до п.32 постанови КМУ від 19.11.2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» фінансування витрат, пов`язаних зі зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання, а власник майна не може здійснювати своє суб`єктивне право на шкоду іншим особам.
Відповідно до відповіді Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 15.09.2021 року, направленої ОСОБА_1 , вбачається, що його звернення розглянуто представником Головного управління Національної поліції в Херсонській області та повідомлено, що транспортний засіб «Subaru Impreza», 2012 року випуску, легковий седан – В, номер кузова НОМЕР_1 , повної маси 1990 кг, маса без навантаження 1490 кг, категорії В, об`ємом двигуна 2457 літрів, тип пального В, білого кольору, може бути повернутий власникові після скасування арешту (в разі його накладення) на підставі відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб позивача було вилучено як речовий доказ в кримінальному провадженні 20 липня 2015 року. 19 серпня 2015 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, і постановою слідчого було визначено: «Речовий доказ автомобіль «Subaru Impreza»... повернути ОСОБА_1 ». З моменту винесення постанови слідчого і до 24 лютого 2022 року – відповідач та інші державні органи, що були відповідальними за зберігання автомобіля, ухилялися від виконання свого прямого обов`язку. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ця бездіяльність була протиправною, оскільки вона прямо суперечить вимогам статті 100 КПК України, яка вимагає, щоб речовий доказ було якнайшвидше повернуто володільцю після того, як у ньому відпала потреба.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість фізичного повернення автомобіля, яка зумовлена не лише обставинами, пов`язаними з окупацією відповідної території, а й попередньою винною поведінкою відповідача. 
Правильними є твердження суду першої інстанції, що обов`язок відповідача щодо повернення майна не припинився, а трансформувався у обов`язок відшкодувати його вартість. 
Суд зазначив, що оскільки фізичне повернення автомобіля на час розгляду справи є неможливим, застосуванню підлягають положення частини четвертої статті 100 КПК України, які зобов`язують сторону, що втратила речовий доказ, відшкодувати його вартість законному володільцю. Неможливість виконання зобов`язання в натурі настала саме внаслідок винної бездіяльності відповідача, що виключає підстави для звільнення його від відповідальності.
Проте, зробивши безумовно правильні висновки про бездіяльність відповідача та про неможливість фізичного повернення автомобіля, суд задовольняє позовні вимоги та зобов`язує ГУ НП в Херсонській області повернути автомобіль позивачу в натурі, що вочевидь не може бути виконано за відсутності майна, яке на час розгляду справи є втраченим.
За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач.
Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.
У пункті 20 Порядку № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно до пункту 1 Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, до основних завдань Національної поліції України належить реалізація державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Крім того, Національна поліція України здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності (підпункт 9 пункту 4 вищевказаного Положення).
Таким чином, з урахуванням наведених норм матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність у посадових осіб Національної поліції України обов`язку забезпечити схоронність та повернення транспортного засобу ОСОБА_1 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні та який було арештовано й передано для зберігання на спеціальний майданчик.
Отже, внаслідок неправомірних дій, що виразилися у незбереженні у рамках кримінального провадження тимчасово вилученого майна, позивачу завдано майнову шкоду, яка за загальними принципами цивільного права повинна бути стягнутою із держави, а відповідачами у конкретній справі можуть бути зазначені державні органи, внаслідок дій чи бездіяльності яких, позивачу завдано такої шкоди.
Разом з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду із конкретними позовними вимогами: повернення майна на його користь в натурі. 
Колегія суддів наголошує, що зазначені позовні вимоги не призведуть до захисту порушеного права позивача, оскільки не можуть бути виконані через відсутність майна, належного позивачу.
Колегія суддів також бере до уваги, що: якщо з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц).
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Проте, враховуючи що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру спричиненої йому шкоди внаслідок втрати автомобіля, колегія суддів позбавлена можливості застосувати відповідну норму закону для вирішення даної справи та стягнути шкоду з держави на користь позивача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про зобов`язання ГУ НП в Херсонській областівчинити певні дії (повернути автомобіль в натурі). 
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, підлягає скасуванню рішення суду також і в частині стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області, від імені якого діє Мирилко Віктор Вадимович задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 січня 2026 року скасувати, та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.В. Радченко

Судді    Л.В. Базіль

Л.А. Приходько