ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/131/24 пров. № А/857/8082/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (суддя- Дудар О.М., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/131/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.10.2023 №172050004307 про відмову у призначенні пенсії на виконання рішення суду від 17.08.2023 у справі №460/18451/23, із зменшенням пенсійного відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити 29.05.2023 пенсію за віком із зменшенням пенсійного відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції позивачем не був поданий.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Більська Воля, Володимирецький район, Рівненська область, та з 01.07.2021 проживає в с.Діброва, Вараський район, Рівненська область, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення.
Зазначені обставини підтверджуються паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 30.10.1998 Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, витягом з реєстру Вараської територіальної громади від 30.01.2023 №2023/000740087.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.03.2001 Рівненською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).
Позивач 29.05.2023 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – прийнято рішення від 05.06.2023 №172050004307 яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю права на такий вид пенсії. У рішенні від 05.06.2023 №172050004307 визначено, що вік заявника становить 54 роки, страховий стаж - 35 років 2 місяці 26 днів. Стаж проживання станом на 01.01.1993 на території радіоактивного забруднення - 1 рік 11 місяців 21 день. До періоду проживання не зараховано період з 29.03.1990 по 01.01.1993 згідно з рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.04.2023 у справі №556/749/23, оскільки в зазначений період позивач працював у м.Кузнецовськ (зона посиленого радіологічного контролю). Зазначене рішення від 05.06.2023 №172050004307 позивач оскаржив в судовому порядку.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у справі №460/18451/23 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду від 17.08.2023 у справі №460/18451/23 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.10.2023 №172050004307 яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з непідтвердженням факту періоду постійного проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 – 3 роки. У рішенні від 20.10.2023 №172050004307 визначено, що вік заявника становить 54 роки, страховий стаж - 35 років 2 місяці 26 днів. Стаж проживання станом на 01.01.1993 на території радіоактивного забруднення - 1 рік 11 місяців 21 день.
Позивач вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.10.2023 №172050004307 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.
Згідно частини 1 статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-IV.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Відповідно до ст.49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Згідно абз.1 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Спір між позивачем і відповідачем у цій справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та, відповідно, її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Згідно ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.04.2023 в цивільній справі №556/749/23 встановлено той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с.Діброва, дійсно постійно проживав у с.Більська Воля Володимирецького (Вараського) району Рівненської області в період з 29.03.1990 по 01.01.1993.
Зазначене рішення набрало законної сили 25.05.2023.
Отже, рішенням суду у справі №556/749/23 підтверджено факт проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 2 роки 9 місяців 4 дні. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року у справі №460/18451/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.06.2023 №172050004307 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду.
Зазначене рішення набрало законної сили 11.10.2023.
Отже, рішенням суду у справі №460/18451/23 підтверджено право ОСОБА_1 на призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-XII у 54 роки. У рішенні суду у справі №460/18451/23 суд констатував, що період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 4 роки 8 місяців 25 днів, а саме: 1 рік 11 місяців 21 день згідно з довідкою №2226 від 30.09.2022 (що не заперечується відповідачем) та 2 роки 9 місяців 4 дні з 29.03.1990 по 01.01.1993 як встановлено рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області у справі №556/749/23 від 24.04.2023.
Проте, на виконання рішення суду від 17.08.2023 у справі №460/18451/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.10.2023 №172050004307.
Згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон - №1402-VIII), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Зокрема, ст.382 Кримінального кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.
Всупереч вимогам ст.129-1 Конституції України, ст.13 Закону №1402-VIII, ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач рішення суду у справі №460/18451/23 не виконав - повторно розглянув заяву позивача від 29.05.202, не врахувавши відповідних висновків суду, та прийняв протиправне рішення від 20.10.2023 №172050004307 про відмову у призначенні пенсії.
Колегія суддів зазначає, що рішення суду повинно бути не тільки законним та обґрунтованим, а ще й ефективним щодо захисту порушених прав, свобод та інтересів.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде не лише визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення відповідача, а й зобов`язання останнього призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із 29.05.2023 із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 460/131/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар