ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "14" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4417/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Мороз О.Р.,
від відповідача: Григор`єв В.В.,
від третьої особи: Мартиненко Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного некомерційного товариства ,,СЛУЖБА МІСЦЕВИХ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ’’ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Прогресдорбуд’’, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Державна аудиторська служба України, про стягнення 217057,68 грн,
зазначає наступне:
Державне підприємство ,,Служба місцевих автомобільних доріг’’ (в процесі розгляду справи змінено назву на Державне некомерційне товариство ,,СЛУЖБА МІСЦЕВИХ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ’’, надалі – ДНТ ,,СМАД’’, Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Прогресдорбуд’’ (надалі – ТОВ ,,Прогресдорбуд’’, Відповідач) суму завищення вартості робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок у розмірі 217057,68 грн.
В обґрунтування позову ДНТ ,,СМАД’’ посилається на те, що при проведенні робіт за договором від 29.07.2020 № 13/К/20 ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ безпідставно включило заготівельно-складські витрати до актів, чим завищило вартість робіт та спричинило необґрунтоване витрачання коштів державного бюджету.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 позовній заяві ДНТ ,,СМАД’’ присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 916/4417/25 та визначено суддю Лічмана Л.В. для її подальшого розгляду. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2025 (суддя Лічман Л.В.) прийнято позовну заяву ДНТ ,,СМАД’’ до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4417/25; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із викликом представників учасників справи; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Державну аудиторську службу України (надалі – Служба, Третя особа).
02 грудня 2026 року ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ представлено відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначає, що при виконанні робіт за договором від 29.07.2020 № 13/К/20 дотримано приписи законодавства та відсутні підстави стверджувати про безпідставне включення заготівельно-складські витрат.
Зазначає, що сторонами договору № 13/К/20 досягнуто домовленість стосовно договірної цині, визначено з урахуванням локальних кошторисів і розрахунків підрядника, погоджених з замовником. Роботи прийнято та сплачено у повному обсязі. Просить поновити строк для подачі відзиву.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 17.12.2025, призначеного розпорядженням керівника апарату суду від 17.12.2025 № 318, у зв`язку з відрахуванням наказом голови суду від 16.12.2025 № 28-к судді Лічмана Л.В. зі штату суду, відповідно до Указу Президента України від 13.12.2025 № 942/2025 "Про призначення судді", визначено суддю Гута С.Ф. для подальшого розгляду справи № 916/4417/25.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 суддею Гутом С.Ф. прийнято справу № 916/4417/25 до свого провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті зі стадії відкриття провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 січня 2026 року.
26 грудня 2025 року Третьою особою представлено пояснення на позовну заяву, в яких підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі. 
Зазначає, що під час аудиторської перевірки діяльності ДНТ ,,СМАД’’ встановлено, що при проведенні робіт за договором від 29.07.2020 № 13/К/20 ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ безпідставно включило заготівельно-складські витрати до актів, чим завищило вартість робіт та спричинило необґрунтоване витрачання коштів державного бюджету. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності, рівності сторін та права на справедливий суд прийнято до розгляду відзив ТОВ ,,Прогресдорбуд’’.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 відкладено розгляд справи на 10 лютого 2026 року.
26 січня 2026 року судом отримано відповідь ДНТ ,,СМАД’’ на відзив, в яких дотримується викладеної у позовній заяві позиції та просить позов задовольнити.
В процесі судового засіданні 10.02.2026 системою цивільної оборони у місті Одесі та Одеській області оголошено повітряну тривогу, у зв`язку із чим ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 призначено розгляд справи на 26 лютого 2026 року.
25 лютого 2026 року ДНТ ,,СМАД’’ представлено додаткові письмові пояснення.
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2026 оголошено перерву в судовому засіданні до 12 березня 2026 року.
05 березня 2026 року ДНТ ,,СМАД’’ представлено клопотання про долучення доказів перейменування Позивача.
Призначене на 12.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2026 призначено розгляд справи на 31 березня 2026 року.
Призначене на 31.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із оголошенням системою цивільної оборони у місті Одесі та Одеської області повітряної тривоги
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.03.2026 призначено розгляд справи на 14 квітня 2026 року.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Кузнецов та інші проти Російської Федерації” зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи “Серявін та інші проти України”, “Проніна проти України”), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно із приписами статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку “розумності строку” розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення “розумний строк” в рішенні у справі “Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства” роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Кузнецов та інші проти Російської Федерації” зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи “Серявін та інші проти України”, “Проніна проти України”), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності сторін перед законом та судом, враховуючи важливість справи для її учасників, розгляд справи здійснено господарським судом в межах розумного строку з метою надання можливості учасникам справи реалізувати наявні процесуальні права шляхом подачі як заяв по суті справи і письмових пояснень, так і виступу із промовами.
Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено право участі представників Позивача та Третьої особи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів після звернення із відповідними клопотанням.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 
В процесі розгляду справи представник ДНТ ,,СМАД’’ підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ натомість заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову, представник Державної аудиторської служби України підтримував позицію Позивача.
14 квітня 2026 року у судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 20 квітня 2026 року. 
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив: 
29 липня 2020 року між ДНТ ,,СМАД’’ (Замовник) та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ (Підрядник) укладено договір підряду № 13К/20 (Договір), умовами пункту 1.1 якого передбачено, що у порядку та на умовах, визначених цим Договором Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати на свій ризик роботи по Капітальному ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160507 КСП «Чорноморське» - Дачне-Холодна Балка на ділянці км 3+395 - км 4+395, Одеська область (45233000-9 - Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) за рахунок коштів місцевого та/або державного та/або інших бюджетів.
Підрядник здійснює виконання робіт в межах виділенних фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів (пункт 1.2).
Склад і об`єми робіт, які доручаються Підряднику до виконання, визначені проектно-кошторисною документацією (пункт 1.3).
Будь-які зобов`язання Замовника та Підрядника за договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних призначень, а оплата здійснюється в межах фактичного надходження бюджетних коштів (пункт 1.6).
Підрядник зобов`язується забезпечити якісне виконання доручених йому робіт. Підрядник повинен виконати передбачені цим Договором підряду роботи, якість яких відповідає умовам нормативної документації України передбаченої для даного виду робіт (пункт 2.1).
Якість виконання робіт має відповідати нормам діючих нормативно-правових актів, зокрема: ГБН Г. 1-218-182:2011 «Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт»; «Технічні правила ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України» (П-Г.1-218-113:2009); Постанова КМУ від 30.03.1994 р. № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїзді в,правил користування ними та охорони»; ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану»; ДСТУ 2587:2010 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування»; ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування»; ДСТУ Б В.2.7-127:2015 «Суміші асфальтобетонні та асфальтобетон щебенево-мастикові. Технічні умови»; ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва»; ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в мясцях проведення дорожніх робіт»; СОУ 42.1-3 7641918-106:2013 «Будівельні матеріали. Суміші асфальтобетонні та асфальтобетон литі. Технічні умови» (частково скасований). У частині методики визначення глибини вдавлювання штампу (додаток А) замінено з 01.04.2017 на ДСТУ Б В.2.7-319:2016 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Методи випробувань»; ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування. Частина II. Будівництво. Зміна № 1»; ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» (пункт 2.2).
Підрядник забезпечує організацію контролю якості ремонту автомобільних доріг згідно ДБН А.3.1-5:2016 (пункт 2.3).
Замовник контролює відповідність робіт, матеріалів, устаткування проектним рішенням, вимогам будівельних та виробничих норм і правил, стандартам, технічним умовам, іншим нормативним документам. 
Не втручаючись у діяльність Підрядника, він має право: перевіряти наявність документів, що засвідчують якість використаних матеріалів; контролювати виконання геодезичних робіт; брати участь у перевірках стану та відповідності проекту устаткування, якості його монтажу та в комплексних випробуваннях і їх прийнятті; брати участь у перевірках правильності виконання та прийнятті прихованих робіт і відповідальних конструкцій; контролювати виконання Підрядником вказівок і приписів уповноважених державних органів та авторського нагляду щодо якості виконаних робіт, матеріалів, устаткування, наявність і правильність ведення виконавчої документації (пункт 2.7).
У разі виявлення порушень проектних рішень, будівельних норм і правил, інших нормативних документів Замовник має право видати Підряднику припис про усунення допущених недоліків, а за необхідності – про призупинення робіт. Матеріали та устаткування, що не відповідають нормативним вимогам, мають негайно усуватися з будівельного майданчика і замінюватись за рахунок Підрядника. Неякісно виконані роботи не будуть оплачуватися, і Підрядник у визначені Замовником терміни зобов`язаний привести їх у відповідність до встановлених вимог (пункт 2.8).
Ціна договору становить 21651858,00 (двадцять один мільйон шістсот п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім грн 00 к.), в т.ч. ПДВ 3 608 643,00 грн (пункт 3.1).
Порядок визначення вартості договірної ціни проводиться згідно положень СОУ 42.1- 37641918-050:2018 та окремими положеннями ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами), і може змінюватись у випадках, передбачених п.п. 6.3.2.2 і 6.3.2.3 вищевказаного ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами) (пункт 3.2).
Визначення вартості на стадії обґрунтування договірної ціни та проведення взаєморозрахунків, ведеться по програмному комплексу «Будівельні технології - Кошторис», або в інших програмних комплексах, рекомендованих Мінрегіоном, в яких враховані останні зміни в галузевих стандартах з ціноутворення та які сумісні з програмним комплексом «Будівельні технології - кошторис» і не призводять до спотворення вхідних даних при їх введені в програмний комплекс «Будівельні технології - кошторис» (пункт 3.3).
Договірна ціна є твердою і може бути уточнена за наступних умов: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; відповідно до п.6.3.2.2та. п.6.3.2.3. ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (зі змінами) (пункт 3.4).
У разі зміни нормативно-правових актів, що стосуються ціноутворення у будівництві договір приводиться до чинних нормативно-правових актів шляхом укладення додаткової угоди (пункт 3.5).
Розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником щомісячно на підставі Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3) та Акту прийняття виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в), підписаних уповноваженими представниками Сторін (пункт 4.1).
Підставою для здійснення розрахунків є підписані Сторонами Акти прийняття виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3), які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику до 01 числа місяця, наступного за звітним. Після здійснення приймання виконаних робіт Замовник проводить оплату за фактично виконані роботи на умовах п. 17.1. цього Договору (пункт 4.2).
Форма розрахунків безготівкова на підставі актів виконаних будівельних робіт по формі КБ-2,КБ-3 (пункт 4.3).
Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 робочих днів з дня отримання відповідного фінансування Замовником (пункт 4.4).
Строк виконання робіт: з дати підписання Договору та отримання усіх необхідних дозволів на виконання робіт до 31 грудня 2021 року, відповідно до календарного плану (пункт 5.1).
Місце виконання робіт: відповідно до документації, а саме – Одеська область (пункт 5.2).
Завершення виконання робіт оформлюється Актом готовності об`єкта до експлуатації. Оформлення актів, додатків і необхідних документів до них здійснюється Підрядником (пункт 5.3).
Замовник зобов`язаний надати необхідну проектно-кошторисну документацію (пункт 6.2.2).
Підрядник зобов`язаний виконувати у встановлений термін, роботи згідно з проектно-кошторисною документацією та договірною ціною (пункт 6.4.1).
У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором (пункт 7.1).
Виготовлення і затвердження проектно-кошторисної документації здійснює Замовник, відповідно до чинних нормативних актів (пункт 10.1).
Замовник має право вносити зміни і доповнення в проектно-кошторисну документацію, склад і обсяг робіт у встановленому порядку з попереднім повідомленням про це Підрядника, та у порядку встановленим чинним законодавством (пункт 10.2).
Підрядник має право вносити пропозиції по вдосконаленню проектних рішень (пункт 10.3).
Зміна проектних рішень за ініціативою Підрядника дозволяється лише за письмовою згодою Замовника. Роботи, виконані Підрядником з порушенням цієї вимоги, приводяться у відповідність з проектом за рахунок Підрядника (пункт 10.4).
Закупівлю, одержання, складування, збереження необхідних для виконання робіт матеріалів, устаткування і інших ресурсів здійснює Підрядник. Він відповідає за кількість, якість і комплектність постачання цих ресурсів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати та пошкодження, і до моменту відшкодування їх вартості Замовником вони залишаються власністю Підрядника (пункт 13.1.1).
Замовник має право контролювати якість і кількість матеріальних ресурсів до моменту їх використання для виконання робіт та в процесі виконання робіт на об`єкті (пункт 13.2.3).
Забезпечення виконання робіт матеріалами та технологічним, енергетичним, електротехнічним обладнанням, апаратурою та інструментом, покладається на Підрядника (пункт 13.2.4).
Підрядник забезпечує комплектацію та зберігання одного комплекту проектно-кошторисної документації та змін до неї на будівельному майданчику та зобов`язаний надавати їх для користування Замовнику за його проханням у робочий час. Комплект усіх інших договірних документів та документів поточного листування має зберігатися Підрядником на будівельному майданчику або в іншому визначеному ним місці (пункт 16.5).
Замовник сумісно з Підрядником готує Акт готовності об`єкту до експлуатації. Перелік документів, які оформляються при здачі об`єкта в експлуатацію, відповідає передбаченому будівельними нормами і правилами (пункт 19.1).
Акт готовності об`єкту до експлуатації подається Замовником до органів Державної архітектурно-будівельної інспекції для отримання сертифіката відповідності збудованого об`єкту (пункт 19.2).
Зміни у цей Договір можуть бути внесені за домовленістю Сторін, згідно чинного законодавства, в тому числі норм Цивільного та Господарського кодексів України (пункт 21.1).
Зміни до цього Договору набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві (пункт 21.1.1).
У разі зміни нормативно-правових актів, договір приводиться у відповідність (пункт 21.2).
Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати – до повного виконання Замовником своїх грошових зобов`язань (пункт 22.1).
Вартість виконаних робіт визначається по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, в тому числі: Вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні; Уточнення вартості матеріально-технічних ресурсів передбачається тільки на поточне змінення вартості, яке відбулося від дати визначення вартості на дату уточнення. Занижена підрядником вартість трудових та матеріальних ресурсів (різниця між фактичною ціною і врахованою на момент складання розрахунку) має відшкодовуватися за рахунок Підрядника; Кошти на покриття загально-виробничих, адміністративних витрат та прибутку визначаються згідно ДСТУ-НБД.1.1-3:2013 (зі змінами) та СОУ 42.1-37641918-050:2018 (3 додатками), при цьому показники для обчислення загально виробничих витрат визначаються на підставі обґрунтованої їх величини і структури, яка склалася у організації Підрядника за попередній звітний період (рік) але не вище усереднених показників, що наведені у додатках Б та Е ДСТУ Н.Б. 1.1-3: 2013; При взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт кошти на покриття витрат на зведення та розбирання тимчасових будівель і споруд визначаються калькуляційним методом по виконавчому кошторису з урахуванням умов організації виробництва, відповідно до ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (зі змінами) та СОУ 42.1-37641918-050:201.8; Кошти на відшкодування додаткових витрат, зумовлених виконанням робіт у зимовий період, визначаються відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами); Додаткові витрати, пов`язані з виконанням робіт просто неба у літній період визначаються згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами), на підставі розрахунку і довідок Гідрометцентру за виконанням БМР в літній період просто неба, коли температура зовнішнього повітря виробничого середовища більш ніж «+27° С»; Витрати на проведення робіт вахтовим методом, відрядження, витрати на рухомий характер робіт, та на перевезення робітників на підставі розрахунків, що обґрунтовуються (пункт 23.3).
В складі вартості матеріальних ресурсів враховувати витрати на заготівельно-складські роботи за відсотковим показником 2 %, а також витрати на вироби з металоконструкцій - за відсотковим показником 0,75 % (пункт 23.5).
Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.
Також між ДНТ ,,СМАД’’ (Замовник) та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ (Підрядник) підписано Договірну ціну, Календарний план робіт та План фінансування.
В подальшому між ДНТ ,,СМАД’’ (Замовник) та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ (Підрядник) укладено ряд Додаткових угоди, котрими подовжено строк дії Договору до 31.12.2025 разом із строком виконання робіт до 31 грудня 2025 року.
Приватним підприємством «ІНЖГРУП» за замовленням ДНТ ,,СМАД’’ розроблено відповідну проектно-кошторисну документацію до Договору, серед якої Том 4 Кошторисна документація на Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С160507 КСП «Чорноморське» - Дачне-Холодна Балка на ділянці км 3+395 - км 4+395, Одеська область».
До підсумкових вартісних параметрів відповідної Кошторисної документації віднесено серед іншого, заготівельно-складські витрати в загальній вартості матеріалів 268,52385 тис.грн.
До підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 4-1-1 (основний проїзд) включено, серед іншого заготівельно-складські витрат у розмірі 53,52 тис. грн на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1; 53,36 тис. грн на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у нижніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1.
До підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 6-1-1 (з`їзди та примикання) включено, серед іншого заготівельно-складські витрат у розмірі 53,52 тис. грн на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1.
До підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 7-1-2 (облаштування автобусних зупинок) включено, серед іншого заготівельно-складські витрат у розмірі 53,52 тис. грн на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1.
В процесі здійснення господарських взаємовідносин між ДНТ ,,СМАД’’ (Замовник) та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ (Підрядник) підписано без зауважень та/або заперечень довідку про вартість будівельних робіт та витрат за жовтень 2020 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 року, довідку про вартість будівельних робіт та витрат за листопад 2020 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 року, довідку про вартість будівельних робіт та витрат за грудень 2020 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року.
18.08.2020 ДНТ ,,СМАД’’ перераховано ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ 6495557,40 грн, 23.10.2020 – 2214631,00 грн, 11.11.2020 – 2301787,00 грн, 01.12.2020 – 5572709,00 грн, 24.12.2020 – 2737604,00 грн, 24.12.2020 – 204764,00 грн, 30.12.2020 – 74977,20 грн.
06 червня 2025 року Державною аудиторською службою України складено аудиторський звіт № 001700-22/27 державного фінансового аудиту діяльності ДНТ ,,СМАД’’ за 2018-2023 роки, в якому серед іншого зазначено: 
«…Під час проведення аудиту встановлено, що при виконанні умов договорів, укладених між Службою та Підрядними організаціями, як у договірній ціні, так і в Підсумкових відомостях ресурсів Актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за 2021-2023 роки, при використанні сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні) різних типів і марок та сумішей бетонних готових включались заготівельно-складські витрати.
При складанні інвесторської кошторисної документації, згідно з пунктом 5.5.2 «Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 (далі - ДСТУ-НБД. 1.1-2:2013): «Заготівельно-складські витрати розраховуються за відсотком до кошторисної вартості матеріалів франка-приоб`єктний склад і є лімітом коштів на відшкодування цих витрат підряднику:
- для будівельних матеріалів, в тому числі арматури стрижневої і дротяної, закладних та накладних деталей, санітарно-технічних і електротехнічних матеріалів, виробів та конструкцій (крім металевих конструкцій) - 2 відсотки від суми відпускної ціни та транспортних витрат;
- для металевих конструкцій, металевих виробів (металеві труби, двотавр, швелер, кутик, лист., полоса) - 0,75 відсотка від суми відпускної ціни та транспортних витрат.
В подальшому, аналогічні норми передбачені у «Настанові з визначення вартості будівництва» Кошторисних норм України, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 (далі - Настанова № 281), зокрема відповідно до пункту 4.13: «на етапі складання інвесторської документації у складі кошторисної вартості матеріальних ресурсів враховуються заготівельно-складські витрати, призначені для покриття витрат будівельних організацій на утримання апарату заготівельних служб (відділи постачання, підрозділи виробничо - технологічної комплектації будівельних організацій тощо) та матеріальних базових складів, а також витрат, пов`язаних з втратами, які важко усуваються, і псуванням матеріалів при їх транспортуванні та зберіганні на складах.
Заготівельно-складські витрати розраховуються за відсотком до кошторисної вартості матеріалів франко-приоб`єктний склад і є лімітом коштів на відшкодування цих витрат підряднику
а) для будівельних матеріалів, у тому числі арматури стрижневої і дротяної, закладних та накладних деталей, санітарно-технічних і електротехнічних матеріалів, виробів та комплектів (крім металевих комплектів) – 2 % від суми відпускної ціни та транспортних витрат;
б) для металевих комплектів, металевих виробів (металеві труби, двотавр, швелер, кутик, лист, полоса) – 0,75 % від суми відпускної ціни та транспортних витрат.
Отже, як в наведених підпідпунктах а) та б) пункту 5.5.2 ДСТУ-НБД. 1.1- 2:2013, так і підпунктах а) та б) пункту 4.13 Настанови №281, перелічено конкретно будівельні матеріали, які зберігаються на складах. Тобто матеріали, які не зберігаються на складах, зокрема, гарячі асфальтобетонні суміш, готові розчини та бетони, в даний перелік не включено.
Також слід зазначити, що п. 4.11 Методики визначення вартості дорожніх робіт та послуг щодо визначення вартості нового будівництва, реконструкції, ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 07.10.2022 №753 (зі змінами і доповненнями, внесеними наказами від 25.11.2022 № 887, від 23.06.2023 № 538) (далі - Методика № 753), кошторисна вартість дорожньо-будівельних матеріалів, виробів та комплектів у прямих витратах визначається на підставі розрахунків витрат ресурсів, розрахованих, зважаючи на обсяг робіт, передбачених проєктною документацією, та відповідні поточні ціни. Поточні ціни на матеріальні ресурси приймаються на рівні середніх цін у регіоні (області), що склались на момент розроблення проектної документації, визначених на підставі бази даних цін або на підставі проведеного замовником або за його дорученням іншою особою, аналізу ринкових цін (із посиланням на джерела даних про ціни). Вимоги до бази даних цін наведено в додатку 19 до цієї Методики.
Поточні ціни на матеріальні ресурси для об`єкта дорожніх робіт та послуг визначаються франко-приоб`єктний склад і на встановленому виміру враховують такі елементи вартості: 
- відпускну ціну (в тому числі вартість тари, упаковки і реквізиту та вартість вантажних робіт);
- вартість транспортування;
- заготівельно-складські витрати.
Як приоб`єктний склад при визначенні кошторисної вартості робіт приймається:
- для матеріалів, які зберігаються просто неба;
- майданчик, що використовується для їх розміщення на території об`єкта; 
- для матеріалів, які є компонентами при приготуванні сумішей (асфальтобетону; цементобетону, піскосоляних сумішей, бітумних емульсій тощо), конструкцій та інших матеріалів на підсобних господарствах дорожніх організацій;
- територія підсобних господарств або окремий майданчик (полігон);
- для інших матеріалів - склад (місце складування) для даного об`єкта.
Тобто пункт 5.10 та пункт 4.13 Настанови № 281, як і вищенаведений пункт 4.11 Методики № 753, стосується матеріальних ресурсів, які безпосередньо зберігаються на складах, а гарячі асфальтобетонні суміші, готові розчини та бетони – не зберігаються.
Не беручи до уваги зазначене, деякими Підрядними організаціями на стадії складання та погодження договірних цін, Службою як Замовником, враховуються кошти на покриття заготівельно-складських витрат, що визначаються за максимальним відсотковим показником 2% від суми відпускної ціни та ціни транспортування матеріальних ресурсів, необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт на об`єкті будівництва, в тому числі і тих матеріальних ресурсів, що не зберігаються на складах, а саме готових сумішей розчину, бетону та асфальтобетонної гарячої суміші.
Пунктом 6.3.1.2 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва (ДСТУ-Н Б Д. 1.1-2:2013) визначено: Заготівельно-складські витрати розраховуються виходячи з відповідних статей цих витрат та обсягів матеріальних ресурсів, які зберігаються на складах та застосовуються безпосередньо на об`єкті будівництва, потужності організації та обсягів робіт по цьому об`єкту будівництва або за домовленістю сторін за усередненими відсотковими показниками, передбаченими в інвесторській кошторисній документації, що обумовлюється договором.
Аналогічні норма передбачено у п. 5.10 Настанови № 281.
Отже слід враховувати, що у вартість придбаних Підрядниками готових сумішей асфальтобетонних, сумішей бетону та розчину входять заготівельно-складські витрати заводу виробника на складові інгредієнти (пісок, бітум, щебінь, цемент тощо). Тобто, підрядна організація, яка фактично не несе ніяких заготівельно-складських витрат, передбачених на утримання заготівельних служб, відділу забезпечення та постачання будівельних матеріалів та матеріальних базових складів, не має застосовувати без документального обґрунтування у вигляді розрахунку відсотковий показник за його максимальною величиною 2 % від суми відпускної ціни та ціни транспортування придбаних готових сумішей, що не зберігаються на складах.
Також, слід зазначити, що у відповідності до п. 5.4.4 та таблиці 12 ДСТУ Б В.2.7-119:2011 «Суміші асфальтобетонні і асфальтобетон дорожній та аеродромний. Технічні умови» (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 грудня 2011 року № 416) час зберігання гарячої асфальтобетонної суміші у бункері-накопичувачі не повинен перевищувати трьох годин після її приготування та температура асфальтобетонної суміші на початку ущільнення та не нижче 90-100 градусів на початку ущільнення, що не дає змоги зберігання даного матеріалу на складах та не несе витрат, пов`язаних з втратами та пошкодженням матеріалу при їх транспортуванні.
Таким чином, керуючись пунктом 6.3.1.2 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва (ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013) та п. 5.10 «Настанові з визначення вартості будівництва» Кошторисних норм України, за відсутності документального обґрунтування застосування відсоткового показника заготівельно-складських витрат за його максимальною величиною 2%, враховані у договірній ціні та в актах за форми № КБ-2в зазначені кошти на заготівельно-складські витрати сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні) різних типів і марок та сумішей бетонних готових, призвели до необгрунтованого завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 7299518,80 грн з ПДВ, в тому числі: ТОВ «Прогресдорбуд» - 217 057,68 грн з ПДВ…
Враховуючи викладене вище, на порушення п. 6.3.1.2 «Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва» (ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013), п. 4.13 та п. 5.10 «Настанові з визначення вартості будівництва» Кошторисних норм України та п. 4.11 «Методики визначення вартості дорожніх робіт та послуг щодо визначення вартості нового будівництва, реконструкції, ремонтів та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування», при проведенні робіт підрядними організаціями в Підсумкові відомості ресурсів Актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за 2021-2023 роки зайво включено заготівельно-складські витрати на суміші асфальтобетонні різних типів і марок та суміші бетонні готові, чим завищено вартість робіт на загальну суму 7299518,80 грн, та як наслідок, спричинило необгрунтоване зайве витрачання коштів державного бюджету (субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам) на відповідну суму».
12 вересня 2025 року ДНТ ,,СМАД’’ звернулось до ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ із вимогою, в якій посилаючись на викладене Державною аудиторською службою України в аудиторському звіті № 001700-22/27 державного фінансового аудиту діяльності ДНТ ,,СМАД’’ пропонує повернути 217057,68 грн суми завищення вартості робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів в марок.
17 вересня 2025 року ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ надано відповідь на вимогу, в якій заперечує та наводить міркування стосовно спірних моментів.
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права.
У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Правочин, різновидом якого є договори – основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України (тут і далі в редакції, чинній на час укладення Договору та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Відповідно ж до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Суб`єктами майново-господарських зобов`язань можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб`єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Якщо майново-господарське зобов`язання виникає між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами – юридичними особами, зобов`язаною та управненою сторонами зобов`язання є відповідно боржник і кредитор.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
В свою чергу, вимоги встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. 
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. 
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. 
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Приписами статті 174 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Приписами статті 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина 2 статті 628 ЦК України).
Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Приписами статті 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. 
В свою чергу, стаття 843 ЦК України передбачає, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.
Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
При цьому, приписи статті 844 ЦК України передбачають, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. 
Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.
В свою чергу, приписи частин 1 та 2 статті 877 ЦК України передбачають, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.
Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір підряду № 13К/20, укладений 29 липня 2020 року.
При цьому, умови укладеного Договору передбачають те, що ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ взяло на себе зобов`язання із виконання певних робіт, у той же ДНТ ,,СМАД’’ як Замовник взяло на себе зобов`язання із оплати вартості виконаних робіт та надання Підряднику проектно-кошторисної документації, у відповідності до якої має бути виконано відповідні роботи. 
При цьому, пункт 23.5 укладеного Договору передбачає, що в складі вартості матеріальних ресурсів враховувати витрати на заготівельно-складські роботи за відсотковим показником 2 %, а також витрати на вироби з металоконструкцій – за відсотковим показником 0,75 % (пункт 23.5).
Поряд із наведеним, у виготовленій Приватним підприємством «ІНЖГРУП» за замовленням ДНТ ,,СМАД’’ проектно-кошторисній документації до Договору передбачено певні види витрат, серед яких Заготівельно-складські витрати в загальній вартості матеріалів 268,52385 тис.грн.
Окрім того, включено до підсумкових відомостей ресурсів до локального кошторису заготівельно-складські витрати у визначеній сумі на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1/ на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у нижніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1.
За приписами частин 1 та 3 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна у господарському договорі визначається в порядку, установленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до установленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 ГК України).
Відповідно до статті 11 Закону України “Про ціни і ціноутворення” вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.
Пред`являючи позовну заяву ДНТ ,,СМАД’’ посилається на те, що при складанні інвесторської кошторисної документації, згідно з пунктом 5.5.2 «Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 (далі – ДСТУ-НБД. 1.1-2:2013): «Заготівельно-складські витрати розраховуються за відсотком до кошторисної вартості матеріалів франко-приоб`єктний склад і є лімітом коштів на відшкодування цих витрат підряднику:
- для будівельних матеріалів, в тому числі арматури стрижневої і дротяної, закладних та накладних деталей, санітарно-технічних і електротехнічних матеріалів, виробів та конструкцій (крім металевих конструкцій); 
- 2 відсотки від суми відпускної ціни та транспортних витрат;- для металевих конструкцій, металевих виробів (металеві труби, двотавр, швелер, кутик, лист, полоса) - 0,75 відсотка від суми відпускної ціни та транспортних витрат. Маса заготівельно-складських витрат, визначена за наведеними показниками, у середньому забезпечує покриття зазначених витрат.» 
В подальшому, аналогічні норми передбачені у «Настанові з визначення вартості будівництва» Кошторисних норм України, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281 (Настанова № 281), зокрема відповідно до пункту 4.13: «на етапі складання інвесторської документації у складі кошторисної вартості матеріальних ресурсів враховуються заготівельно складські витрати, призначені для покриття витрат будівельних організацій на утримання апарату заготівельних служб (відділи постачання, підрозділи виробничо технологічної комплектації будівельних організацій тощо) та матеріальних базових складів, а також витрат, пов`язаних з втратами, які важко усуваються, і псуванням матеріалів при їх транспортуванні та зберіганні на складах. 
Заготівельно-складські витрати розраховуються за відсотком до кошторисної вартості матеріалів франко-приоб`єктний склад і є лімітом коштів на відшкодування цих витрат підряднику: 
а) для будівельних матеріалів, у тому числі арматури стрижневої і дротяної, закладних та накладних деталей, санітарно-технічних і електротехнічних матеріалів, виробів та комплектів (крім металевих комплектів) – 2 % від суми відпускної ціни та транспортних витрат; 
б) для металевих комплектів, металевих виробів (металеві труби, двотавр, швелер, кутик, лист, полоса) – 0,75 % від суми відпускної ціни та транспортних витрат. 
ДНТ ,,СМАД’’ зазначає, що, як в наведених підпунктах а) та б) пункту 5.5.2 ДСТУ-НБД. 1.1-2:2013, так і підпунктах а) та б) пункту 4.13 Настанови № 281, перелічено конкретно будівельні матеріали, які зберігаються на складах. Тобто матеріали, які не зберігаються на складах, зокрема, гарячі асфальтобетонні суміш, готові розчини та бетони, в даний перелік не включено. Відтак, ДНТ ,,СМАД’’ вважає, що ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ безпідставно включило заготівельно-складські витрати до актів, чим завищило вартість робіт та спричинило необґрунтоване витрачання коштів державного бюджету у розмірі 217057,68 грн.
Господарський суд звертає увагу на те, що укладений між ДНТ ,,СМАД’’ та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ Договір містить умови щодо врахування витрат на заготівельно-складські витрат (пункт 23.5).
Розроблена за замовленням ДНТ ,,СМАД’’ проектно-кошторисна документація також містить відповідні умови, разом із визначенням вартості відповідних заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1/ на суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні), що застосовується у нижніх шарах покриттів, дрібнозернисті тип А, марка 1.
Відповідно до приписів статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Приписи статті 4 ЦК України передбачають встановлену ієрархію нормативно правових актів, що в контексті досліджених приписів статей 204, 215 та 217 ЦК України, умов укладеного Договору, пунктів ДСТУ-НБД. 1.1-2:2013 та Настанови № 281, свідчить, що у випадку незгоди сторони правочину із певними умовами остання має право ініціювати звернення із позовом задля визнання відповідної частини недійсною (оспорюваний правочин).
ДСТУ-НБД. 1.1-2:2013 та Настанова № 281 не містить в собі посилання, що у випадку недотримання їх приписів відповідний правочин є недійсним в силу закону, а відтак, відповідні умови договору є правомірними, доки судом не буде скасовано презумпцію правомірності правочину.
При цьому, із дослідженого судом аудиторського звіту Державної аудиторської служби України, на який як на доказ ДНТ ,,СМАД’’ посилається у позовні заяві, вбачається наступне: «…за відсутності документального обґрунтування застосування відсоткового показника заготівельно-складських витрат за його максимальною величиною 2%, враховані у договірній ціні та в актах за форми № КБ-2в зазначені кошти на заготівельно-складські витрати сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні) різних типів і марок та сумішей бетонних готових, призвели до необгрунтованого завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 7299518,80 грн з ПДВ, в тому числі: ТОВ «Прогресдорбуд» - 217057,68 грн з ПДВ…».
Суд доходить до висновку, що Державною аудиторською службою України встановлено, що відповідні заготівельно-складських витрат враховано, по-перше, у договірній ціні, а вже після у підписаних актах за форми № КБ-2в.
Відтак, в силу приписів статті 204 ЦК України, укладений між ДНТ ,,СМАД’’ та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ Договір підряду, є правомірним правочином, в процесі виконання якого сторони реалізують погоджене коло прав та обов`язків на підставі його умов, які наділяють Підрядника правом враховувати витрат на заготівельно-складські роботи за відсотковим показником 2%. 
Відповідно до частини 3 статті 882 ЦК України замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.
Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина 1 статті 853 ЦК України).
Верховним Судом у постанові від 20.06.2024 у справі № 922/3166/23 вказано, що значення огляду у прийнятті робіт полягає в тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаних робіт до підписання акта здачі-приймання. У акті сторона, яка приймає роботи, має вказати всі претензії до виконаних робіт, якщо у замовника є такі претензії. При цьому сторони складають перелік претензій, що додається до акта здачі-приймання і визначає строки їх усунення. Якщо при здачі-прийманні об`єкта виявляться суттєві недоліки, які виникли з вини підрядника, замовник не повинен приймати об`єкт до їх усунення і має право затримати оплату за виконані роботи. 
Частиною 1 статті 858 ЦК України встановлено якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Враховуючи встановлену частиною 2 статті 853 ЦК України відсутність у Замовника права посилатись на явні недоліки, які могли бути виявлені при звичайному способі прийняття, господарський суд доходить висновку про необхідність встановлення у виконаних відповідачем підрядних роботах прихованих недоліків, лише наявність яких дає Замовнику право вимагати пропорційного зменшення ціни роботи.
Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у виконаних ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ роботах прихованих недоліків, які не могли бути встановлені при звичайному способі їх прийняття. 
При цьому, підписані акти виконаних робіт між ДНТ ,,СМАД’’ та ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ не містить жодних відміток про незгоду із обсягом, вартістю та видами виконаних робіт. Більш того ДНТ ,,СМАД’’ сплачено відповідну вартість виконаних робіт.
Єдиним доказом, наданим на підтвердження завищення ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ вартості підрядних робіт за Договором підряду, є аудиторський звіт від 06.06.2025 № 001700-22/27.
Зі змісту вказаного акту можна встановити, що завищення вартості виконаних робіт на суму 217057,68 грн виникло в результаті включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок до складу вартості матеріальних ресурсів при виконанні умов договорів підряду.
Господарський суд зазначає, що наведені в аудиторському звіті недоліки не можна віднести до прихованих, оскільки висновок про відсутність підстав для включення витрат на заготівельно-складські роботи до складу вартості матеріальних ресурсів зроблений в результаті аналізу нормативних документів, які визначають порядок визначення прямих витрат у будівництві. 
Перевірка фактичного обсягу виконаних робіт та їх вартість, які включені до актів, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів. Таким чином, ДНТ ,,СМАД’’ було зобов`язано перевірити підстави включення Відповідачем тих або інших витрат під час визначення вартості підрядних робіт до моменту підписання актів приймання виконаних будівельних робіт.
Господарський суд зазначає, що юридична рівність учасників цивільно-правових відносин проявляється в тому, що сторони визнаються самостійними, незалежними одна від одної особи, а, отже, кожна особа має власний комплекс прав та обов`язків. При цьому не допускається надання певній особі переваг у випадку не вжиття такою особою своєчасних та розумних заходів з метою недопущення порушення власних прав. Таким чином, на ДНТ ,,СМАД’’ як Замовника підрядник робіт згідно Договору підряду покладається відповідальність за неналежне виконання покладених на нього обов`язків щодо прийняття робіт з урахуванням фактичних обсягів робіт та їх вартості, зазначеної ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ у актах приймання виконаних робіт.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” від 26.01.1993 № 2939-XII (зі змінами) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). 
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
В силу пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.
Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”.
У частині 2 статті 15 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 915/222/24 конкретизував раніше зроблені висновки, вказавши, що акт ревізії Управління Держаудитслужби (яке є уповноваженим органом державного фінансового контролю), якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні статті 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених статтею 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. Акт ревізії є носієм доказової інформації, але не має заздалегідь встановленої сили і не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається (частина перша статті 74 ГПК України).
Враховуючи викладене вище господарський суд доходить висновку, що складений 06.06.2025 Державною аудиторською службою України аудиторський звіт № 001700-22/27 не має для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам частини 2 статті 86 ГПК України. При цьому суд зазначає, що аудиторський звіт не може створювати, змінювати чи припиняти правовідносини сторін за договором, а, отже, лише обставина встановлення порушення тих або інших умов законодавства сама по собі не є достатньою та безумовною для ухвалення судом рішення про стягнення з ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ будь-яких коштів на користь ДНТ ,,СМАД’’. 
Враховуючи прийняття та оплату ДНТ ,,СМАД’’ виконаних ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ підрядних робіт без зауважень та заперечень щодо їх кількості, якості та вартості, приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження наявності відступів або інших явних недоліків у роботах під час їх прийняття, недоведеність позивачем факту виявлення у виконаних відповідачем роботах прихованих недоліків, як і відсутність доказів виконання робіт з відступом від умов договорів, господарський суд доходить висновку про недоведеність ДНТ ,,СМАД’’ обставини виконання Відповідачем робіт з порушенням умов Договору підряду. 
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку із відсутністю правових підстав стверджувати, що ТОВ ,,Прогресдорбуд’’ безпідставно включило заготівельно-складські витрати до актів, чим завищило вартість робіт та спричинило необґрунтоване витрачання коштів державного бюджету, адже включення вартості відповідних робіт передбачено укладеним Договором.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У рішенні від 03.01.2018 “Віктор Назаренко проти України” (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції “справедливого судового розгляду” у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають “справедливого балансу” між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі “Беер проти Австрії” (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункту 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,145,165,232,233,237,238,240,241
Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Державного некомерційного товариства ,,СЛУЖБА МІСЦЕВИХ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ’’ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Прогресдорбуд’’, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Державна аудиторська служба України, про стягнення 217057,68 грн відмовити. 
Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покласти на Державне некомерційне товариство ,,СЛУЖБА МІСЦЕВИХ АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ’’.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 20 квітня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут