ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року	справа №380/1819/25	
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не продовження позивачу з 01.01.2025 статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни" та відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати відповідача продовжити позивачу з 01.01.2025 статус "особи з інвалідністю внаслідок війни" та дію відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 визначено головуючого – суддю Кисильова О.Й.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджену до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Розпорядженням керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року №7/р призначено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 380/1819/25.
За результатами проведення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 року визначено головуючого – суддю Кухар Н.А. 
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року прийнято до провадження адміністративну справу до провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 11.01.2022 року Сихівським відділом соціального захисту населення позивачу було встановлено статус «особа з інвалідністю в наслідок війни» та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 . Дія даного посвідчення неодноразово продовжувалась, в останнє до 01.01.2025 року. У грудні 2024 року позивач звернувся в Сихівський відділ соціального захисту із заявою про продовження статусу «особи з інвалідністю в наслідок війни». Однак, листом від 16.01.2025 року за №260308-158 відповідач повідомив, що в відсутні підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та продовження посвідчення відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Вважає таку відповідь Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є протиправною і необґрунтованою, так як право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551 пов`язано з тим, що інвалідність працівника з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних, зокрема, з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та наявністю передбачених Порядком обставин, що призвели до травмування чи захворювання. Просить позов задоволити.
Відповідач подав відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що в грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Сихівського відділу соціального захисту із заявою про надання статусу особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення. Сихівським відділом соціального захисту відмовлено, так як ОСОБА_1 став особою з інвалідністю внаслідок травми, одержаної у 2019 році, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу №429 від 31.10.2019 та копією акту розслідування нещасного випадку, що стався 09.10.1995 року, УДСО при ГУМВС України у Львівській області, під час проходження виконання службових обов`язків у Національній поліції України від 15.11.2019, а у п. 2 ч. 1 ст. 7 З акону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено, що осіб з інвалідністю внаслідок війни належать виключено особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України , Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань. ОСОБА_1 у період із 09.07.1984 по 07.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 15.11.2019 позивач проходив службу в Національній поліції України. Національна поліція не входить до структури органів Міністерства внутрішніх справ України, а також не є іншим військовим формуванням. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
З 21 червня 1995 року до 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 проходив службу у правоохоронних органах України (до 06.11.2015 року в міліції, а з 07.11.2015 року в поліції). 
23 січня 2018 року ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. В подальшому, інвалідність продовжувалася 18.12.2018 року – до 01.01.2022 року; 11.01.2022 року – до 01.01.2025 року, 13.12.2024 року – до 01.01.2027 року. 
11.01.2022 року Сихівським відділом соціального захисту населення позивачу встановлено статус «особа з інвалідністю в наслідок війни» та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 , посвідчення дійсне до 01.01.2025 року. 
В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Сихівський відділ соціального захисту із заявою про продовження статусу «особи з інвалідністю в наслідок війни». 
Листом від 16.01.2025 року за №260308-158 відповідач повідомив, що підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та продовження посвідчення відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» відсутні. Законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття – особи рядового і начальницького складу, а Національна поліція, як центральний орган виконавчої влади не належить до військових формувань.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XIІ встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, у тому числі у військових формуваннях, та наявністю обставин, що призвели до травмування чи захворювання.
Відповідно до абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі - Постанова №1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 №1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.
Згідно пункту 12 Постанови №1317 причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Таким чином, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивач був звільнений з ОВС 06.11.2015, що підтверджується копією трудової книжки, та звільнений з органів поліції з 30.11.2017 згідно наказу від 24.11.2017 № 888 о/с. 
31.10.2017 року медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» видано ОСОБА_1 свідоцтво про хворобу №429, у пункті 11 (Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузїї, каліцтва) якого за результатами медичного огляду ОСОБА_1 комісія дійшла висновку: «…Забій головного мозку легкого ступеня (09.10.1995 р.) м`яких тканин обличчя, перелом кісток носа. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків». 
Як наслідок отримання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, 23.01.2018 року ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності, яка продовжувалася медико-соціальною експертною комісією Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи 18.12.2018 року – до 01.01.2022 року; 11.01.2022 року – до 01.01.2025 року, 13.12.2024 року – до 01.01.2027 року, що підтверджується довідками до акту огляду медико-соціальною експертною комісію серії 12 ААА № 807068 від 23.01.2018 року, серії 12 ААА № 839422 від 18.12.2018 року; серії 12 ААА № 839422 від 18.12.2018 року; серії 12 ААВ № 604034 від 11.01.2022 року; серії 12 ААД № 013044 від 13.12.2024 року. 
Підставою для таких висновків є акт розслідування нещасного випадку, що стався 09 жовтня 1995 року за формою Н-5 від 15 листопада 2019 року та акт про нещасний випадок №11 за формою Н-1 від 15 листопада 2019 року.
З наведеного слідує, що захворювання, що мало наслідком в подальшому встановлення інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, відбулося під час виконання позивачем службових обов`язків, як особою, яка належала до кола осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України (на момент нещасного випадку, позивач мав спеціальне звання – старший сержант міліції ), що в свою чергу свідчить про підтвердження наявності умов, які дають право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 зі змінами та доповненнями (далі - Положення №302).
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №632, яка набрала чинності з 31.08.2018, було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» та від 02.01.1995 №1 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302».
Відповідно до абзаців першого, третього пункту 3 Положення №302 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».
Так, згідно приписів абзацу другого пункту 7 Положення №302 (у редакції від 31.08.2018) «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
Абзацом другим пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у зв`язку з утворенням районних військових адміністрацій відповідні районні державні адміністрації та голови таких адміністрацій набувають статусу відповідних районних військових адміністрацій та начальників таких військових адміністрацій.
Відповідно до пункту 10 Положення №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Враховуючи наведене обставини справи судом встановлено, що позивач має право на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Крім того, суд враховує, що 11.01.2022 року Сихівським відділом соціального захисту населення позивачу встановлено статус «особа з інвалідністю в наслідок війни» та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 , посвідчення дійсне до 01.01.2025 року. Тобто, за аналогічного правового регулювання відповідач вже визнавав за позивачем право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю, внаслідок війни.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення є необґрунтованою й такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов`язаного з цим соціального захисту.
Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх повного задоволення.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Так як позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд - 
в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо не продовження ОСОБА_1 з 01.01.2025 статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни" та видачі відповідного посвідчення.
Зобов`язати Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради продовжити ОСОБА_1 з 01.01.2025 статус "особи з інвалідністю внаслідок війни" та видати відповідне посвідчення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ( 79012, Львівська обл., м. Львів, пр. Червоної Калини,66 ЄДРПОУ 26056848).

Суддя	Кухар Наталія Андріївна