Справа № 201/12370/25
Провадження № 2/201/1123/2026

Р І Ш Е Н Н Я
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
14 квітня 2026 року     Соборний районний суд міста Дніпра
в складі: головуючого судді Батманової В.В.
при секретарі Головко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2025 ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Іванова М.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2024 у справі № 201/4351/24 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягуючи аліменти на користь батька дітей ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 16.04.2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2024 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2024 залишене без змін. Виконавчий лист пред`явлений до виконання.
20.01.2025 у зв`язку з невиконанням рішення суду відкрите виконавче провадження № 76831474. 
З 16 квітня 2024 року сукупно на трьох дітей ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати 36000,00 грн.
Розмір пені за розрахунком позивача за період з 01.01.2025 по 18.09.2025 складає 500265,08 грн. згідно з наданим розрахунком виконаним станом на 18.09.2025.
З урахуванням вимог законодавства, в яких чітко визначено, що розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості, повивач просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 500265,08 грн. та покласти на відповідача судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями, цю справу було розподіллено до розгляду судді Батмановій В.В.
Ухвалою судді Батманової В.В. від 07 жовтня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. 27.10.2025 надала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що з огляду на положення ч. 1 ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
У відповідачки обов`язок сплати аліментів виник після ухвалення постанови апеляційного суду від 13.11.2024 та отримання її відповідачем, що відбулось 15.11.2024. Тому виключається будь-яка вина відповідача за виникнення заборгованості з 16.04.2024 по 15.11.2024, нарахованої фактично заднім числом. Рішення суду оскаржувалось, обов`язок сплати аліментів до 15.11.2024 не виник, оскільки апеляційний суд міг скасувати чи змінити судове рішення.
Після 15.11.2024 відповідач не мала можливості платити аліменти через відсутність будь-яких доходів. За основним і єдиним місцем роботи відповідач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 01.01.2024, діяльність підприємства ПП «Доктор Хелсі» зупинена, обороти на рахунках відсутні.
Влітку 2024 року стан здоров`я відповідача істотно погіршився, що потребувало хірургічного втручання і тривалого періоду реабілітації. Починаючи з 31 липня 2024 року і наступні півроку для відповідача фактично було приписано обмежити роботу як стоячи, так і сидячи, що унеможливлювало будь-яку працю. Тому стан здоров`я і відсутність діяльності у власного підприємства виключало можливість отримання як заробітної плати, так і прибутку від діяльності юридичної особи, а працевлаштування в умовах воєнного стану пов`язане з додатковими труднощами. Цей строк продовжувався після додаткового обстеження відповідача, однак наразі надати відповідні докази неможливо через перебування відповідача за межами України і зберігання медичної документації в квартирі відповідача в м. Дніпрі. Після отримання доступу до додаткових доказів вони будуть надані суду.
За 2023 рік доходи відповідачки становили 93664,78 грн, з яких заробітна плата і доходи самозайнятої особи становили 60579,27 грн, а 33085,51 грн – аліменти, отримані від позивача за рішенням суду у справі №201/8220/22.
За 2024 рік доходи відповідача складають майже виключно аліменти від позивача в сумі 712233,15 грн., куди включено погашення позивачем у вересні 2024 року накопиченого за два роки боргу по аліментам. Крім аліментів, які не вважаються доходом і на які не може бути звернуте стягнення, дохід відповідача за 2024 рік становив 303,87 грн. Тобто доходів для сплати аліментів в 2024 році відповідач не мала, як і не має їх в 2025 році.
Розмір статутного капіталу ПП «Доктор Хелсі» штучно використаний апеляційним судом при схвалені надмірного розміру аліментів 36000 грн. на місяць, станом на сьогодні має нульову вартість.
Статутний капітал у вказаному підприємстві сформований і оцінений самостійно ще попереднім власником за рахунок 600 тисяч гривень грошового внеску і 2 420 880 гривень – вартість нерухомого майна, яке в квітні 2024 року було зруйноване в результаті російської ракетної атаки.
Вартість збитків від руйнування – 2993160 грн. – тобто на 500 тисяч більше, ніж вартість майна в статутному капіталі (додаток №1 до звіту НДЕКЦ МВС України від 12.09.2024). Таким чином, нерухомість в статутному капіталі коштує менше, ніж сума необхідних витрат на її відновлення.
Саме підприємство з початком війни майже повністю припинило свою діяльність, навіть мізерні доходи за останні роки направлялись виключно на сплату податків.
Відповідно до виписки з рахунків ПП «Доктор Хелсі» з 01.10.2023 по 18.11.2024 надходження на рахунок склали 6448,87 грн, витрати – 6469,58 грн; залишок на рахунку з березня 2024 року – 0,00 грн, остання операція по рахунку – 28.03.2024 – 0,58 грн. списана банком комісія за обслуговування рахунку.
Тобто джерел і можливостей для сплати аліментів в присудженому розмірі відповідач просто не має. Навіть теоретичне працевлаштування із середньостатистичною заробітною платою станом на 3 квартал 2024 року в розмірі 17836 грн. так само принципово розмір боргу не змінить. Враховуючи те, що присудженими аліментами суди позбавили відповідача будь-якої можливості на гідний рівень життя.
Крім того, наголосила суду на тому, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2024 року, яким було визначено місця проживання дітей разом з батьком, та задоволено її зустрічний позов, яким визначено місце проживання дітей разом із матір`ю, а отже стягнення коштів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей є недоцільним.
Також зазначила, що постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 27.01.2026 до боржника застосований штраф 20% від суми заборгованості (608265,08 грн), який склав 121653,02 грн., отже застосування ще і пені буде порушенням норм діючого законодавства.
Вважає, що розрахунок пені не обґрунтований належним чином. Просила відмовити в задоволенні позову.
В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 49 ЦПК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).
Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Судом встановлено, що матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідачка ОСОБА_2 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2024 року у справі № 201/4351/24, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2024, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягуючи аліменти на користь батька дітей ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 16 квітня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Поставною Верховного Суду від 30.12.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2024 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
На виконання рішення суду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання стягувачем ОСОБА_1 20.01.2025.
Поставною державного виконавця Соборного ВДВС Мельника Л.Л. від 20.01.2025 відкрите виконавче провадження № 76831474 про стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення у справі №201/4351/24.
Постановою державного виконавця від 27.01.2026 до боржника застосований штраф 20% від суми заборгованості (608265,08 грн), який склав 121653,02 грн.
Рішенням Соборного районного суду від 23.05.2025 у справі №201/1655/25 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення виплати аліментів в розмірі 104760,00 грн. за період до 31.12.2024 (ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 08.04.2026 про усунення описки).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.12.2025 розмір пені було зменшено до 27720,00 грн.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається.
Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження 61-16670сво19)).
Тобто для винних дій особи, яка має сплачувати аліменти необхідна наявність обов`язку і можливості сплати аліментів.
Відповідно до розрахунку державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняка М.С. заборгованість зі сплати аліментів станом на 18.09.2025 становить 500265,08 гривні (т. 1 а.с. 15-16).
Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.
У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).
Відповідно до ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам.
Згідно п.22 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати. затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.,
Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.
Аналогічний правовий висновок зробила Велика палата Верховного суду при розгляді справи № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) та ухваленні постанови від 03 квітня 2019 року.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у Постанові від 16.03.2020 у справі № 316/639/18 зробив наступний висновок: відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)".
Відповідачем не наведено об`єктивних причин, які перешкоджали їй сплачувати аліменти на утримання дітей своєчасно з дати набуття рішенням законної сили, а саме з 13 листопада 2024 року. 
Зі змісту судових рішень, видно, що у цій справі судом першої інстанції встановлено та колегією суддів апеляційної інстанції перевірено, що відповідачка ОСОБА_2 має сталий дохід, що підтверджується довідкою про доходи, наданою ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Крім того, про наявність доходу відповідач також наголошувала під час обстеження умов проживання, що зазначено в Акті від 05.06.2024. Окрім постійного заробітку позивачка є засновником та єдиним власником Приватного Підприємства «Доктор Хелсі», яке займається торгівлею фармацевтичними товарами з розміром статутного капіталу у 3 020 880 грн. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, та стягуючи з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 12000 на кожного, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та справедливості, а також врахував те, що відповідачка є працездатною, не має на утриманні інших дітей.
Апеляційний суд відхилив посилання відповідачки, що довідка з ДПС, як на підтвердження її майнового стану не можу бути належним доказам, оскільки неплатоспроможність визначеної суми аліментів, ОСОБА_2 іншими доказами не спростувала, а саме: відсутністю рахунків у банках або відсутністю у власності рухомого чи нерухомого майна. Окрім постійного заробітку позивачка є засновником та єдиним власником Приватного Підприємства «Доктор Хелсі», яке займається торгівлею фармацевтичними товарами, та має значний статутний капітал.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено із матеріалів виконавчого провадження, від дня пред`явлення виконавчого листа до виконання – 20.01.2025 і до цього часу відповідачка не сплатила жодного платежу на виконання судового рішення, виконавши його принаймні частково.
Разом із тим, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка не абсолютно неплатоспроможною, має доходи і несе витрати.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Суди дотримуються позиції, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що посилання відповідача на наявність постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року, якою визначено проживання дітей разом із відповідачем, як на підставу звільнення її від сплати пені не може бути прийнято судом, оскільки пеня нарахована на заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла до ухвалення постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням принципів розумності та співмірності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів та підлягає стягненню з ОСОБА_1 пеня у розмірі 378612,06 грн., виходячи з наступного розрахунку, а саме 500265,08 (розмір пені, що не перевищує розмір заборгованості, розрахованої державним виконавцем) – 121653,02 (штраф 20% від суми заборгованості відповідно до постанови державного виконавця від 27.01.2026).
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 3786,12 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,77-81,128,141,259,263-265,268,280-282,352,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) в розмірі 378612 (триста сімдесят вісім тисяч шістсот дванадцять) гривень06 копійок.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 12 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлений 14 квітня 2026 року

Суддя :         В.В. Батманова