ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 березня 2026 року
м. Харків
справа № 2-910/09
провадження № 22-ц/818/1326/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неправомірними та зобов`язання провести перерахунок заборгованості по аліментах, заінтересовані особи: головний державний виконавець Холоногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Акулкін Олександр Сергійович, стягувач ОСОБА_2 ,-
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Черномаз Оксани Сергіївни на ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2025 року, постановлену суддею Гримайло А.М.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: визнати неправомірними дії державного виконавця Східного міжрегіонального управління Холодногірсько - Новобавареького відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Міністерства юстиції щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести перерахунок заборгованості з урахуванням добровільно сплачених аліментів у сумі 67 200,00 грн.
Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Черномаз Оксана Сергіївна просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що за домовленістю сторін ОСОБА_1 виконував зобов`язання по аліментах на дитину у вигляді оплати за навчання доньки ОСОБА_3 у Харківському кооперативному торгово-економічному коледжі та сплатив за весь період навчання за період з липня 2021 року по серпень 2024 року суму у розмірі 67200,00 грн., що підтверджується довідкою Державного ощадного банку України від 30.09.2025 року. Вказані платежі здійснювались поза межами виконавчого провадження, від платника ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок навчального закладу з позначкою призначання платежу - аліменти, за навчання ОСОБА_3 . 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником (боржником) докази не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають вимогам закону.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27.02.2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2008 року. 
29.08.2025 Холодногірським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.12.2008 року.
Згідно з довідкою філії Харківське ОУ АТ «Ощадбанк» від 30.10.2025 по рахунку ОСОБА_1 був здійснений рух коштів – переказ на рахунок Харківського кооперативного торгово-економічного коледжу за період з липня 2021 року по серпень 2024 року на суму у розмірі 67200,00 грн. за призначенням платежу: Аліменти, за навчання ОСОБА_3 , що також підтверджується платіжною інструкцією МО № 1882425680021 від 26.07.2021 року на суму 8950,00 грн; меморіальним ордером № 4038476221 від 25.07.2022 року на суму 9450,00 грн; меморіальним ордером № 3733788321 від 04.01.2022 року на суму 8950,00 грн; платіжною інструкцією МО (№ 1343803696321) від 07.08.2023 року на суму 9950,00 грн; платіжною інструкцією МО (№ 1026865521) від 24.01.2023 року на суму 9450,00 грн; платіжною інструкцією МО (№ 1816015351721) від 25.01.2024 року на суму 9950,00 грн; платіжною інструкцією МО (№ 1664591057921) від 09.08.2024 року на суму 10500,00 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірним рішення та дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по поверненню згідно з повідомленням від 28 вересня 2021 року стягувачу ОСОБА_4 без прийняття до виконання виконавчого листа № 2- 910/09, виданого Ленінським районним судом міста Харкова 19.03.2009 р про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-910/09, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 19.03.2009 року про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з вересня 2021 року відповідно до заяви ОСОБА_4 .
Постановою Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.09.2025 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2- 910/09, виданим Ленінським районним судом міста Харкова 19.03.2009 р, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини у розмірі частини усіх доходів щомісячно, починаючи з 22.12.2008 постановою Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.09.2025 внесені зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження у резолютивній частині щодо початку періоду стягнення, яке зазначено як 01.09.2021.
29.09.2025 представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Черномаз О. звернулася до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про проведення розрахунку заборгованості по аліментам з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів у якості аліментів на навчання дитини ОСОБА_3 за період з 26.07.2021 року по 09.08.2024 року у розмірі 67200,00 грн.
Згідно відповіді від 03.10.2025 року державний виконавець відмовив в проведенні розрахунку заборгованості з урахуванням сплачених божником коштів, у зв`язку з тим, що врахування сплачених з 26.07.2024 року по 09.08.2024 року ОСОБА_1 коштів не уявляється можливим, за надання додаткових відомостей сума боргу може бути перерахована, а також надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 03.10.2025 року, яка складає 79897,25 грн.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої і другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Згідно зі статтею 71 СК України порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.У статті 195 СК України закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
З наданої заявником (боржником) ОСОБА_1 інформації про окремі операції по платіжним рахункам, на які він посилається як на підставу своїх вимог про добровільне перерахування в рахунок призначених аліментів на утримання доньки, вбачається, що вказані платіжні документи містять відомості щодо здійснення переказів грошових сум на рахунок навчального закладу із зазначенням призначення платежу – аліменти, за навчання ОСОБА_3 .
Разом з тим оплата навчання у навчальних закладах не є звичайними витратами, що охоплюються поняттям аліментів, та за доведеності особливих обставин оплата навчання дитини в таких закладах може бути підставою для стягнення додаткових витрат.
Надані заявником (боржником) докази не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак обґрунтовано не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справах №2-4665/2008 від 12.01.2022 р. та №707/999/21 від 25.01.2023 р. та у справі №390/2379/24 від 05.08.2025 року.
Підстав для врахування переказів грошових коштів, здійснених ОСОБА_1 за навчання дитини на рахунок навчального закладу в якості аліментів не вбачається.
Висновок суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черномаз Оксани Сергіївни залишити без задоволення.
Ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:        О.В. Маміна
Судді:         О.Ю. Тичкова
В.Б. Яцина