Справа № 1-кп/593/81/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" березня 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області 
в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
потерпілої ОСОБА_6 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережани кримінальне провадження, внесене 6 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026211050000010 по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, вдівця, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не депутата, раніше не судимого,- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Верховною радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 січня 2026 року, близько 16 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у м. Бережани по вул. Вірменській, неподалік будинку №15, поруч якого розміщені сміттєві контейнери, де вона викидала сміття. При цьому, викидаючи сміття, ОСОБА_6 поставила поруч одного із контейнерів свою сумку, яку викинувши сміття, забула забрати, відійшовши на сусідню вулицю. В цей час ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці Вірменській, біля будинку № 15 в м. Бережани, поруч сміттєвого контейнера побачив сумку чорного кольору, в якій знаходилися мобільний телефон, грошові кошти та особисті речі ОСОБА_6 .. В той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищезазначений час та місці, ОСОБА_4 з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, в період дії воєнного стану, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, наблизився до вказаної сумки та шляхом вільного доступу таємно викрав сумку ОСОБА_6 , у якій зберігались грошові кошти в сумі 786 гривень, 300 Євро, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 14873 гривні 70 копійок, мобільний телефон Redmi Note 10S моделі «M2101K7BNY вартістю 3133 гривні 33 копійки та інші особисті речі, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять.
Вище вказану сумку ОСОБА_4 заховав у свою сумку, невдовзі після чого до нього підійшла потерпіла ОСОБА_6 , яка шукала свою зниклу сумку. Однак, ОСОБА_4 з метою доведення свого протиправного умислу до кінця приховав від потерпілої, що її сумка у нього та надалі покинув місце вчинення злочину, тим самим отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 18793 гривні 03 копійки.
Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 05 січня 2026 року, близько 16 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у м.Бережани по вул. Вірменській, неподалік будинку №15, поруч якого розміщені сміттєві контейнери, де вона викидала сміття. При цьому викидаючи сміття ОСОБА_6 поставила поруч одного із контейнерів свою сумку, яку викинувши сміття, забула забрати, відійшовши на сусідню вулицю. В цей час ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці Вірменській біля будинку № 15 в м. Бережани, поруч сміттєвого контейнера, побачив сумку чорного кольору, в якій серед іншого майна знаходилися банківські картки ОСОБА_6 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк». В той час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме сумочки потерпілої.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у вищезазначений час та місці, ОСОБА_4 з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, в період дії воєнного стану, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, наблизився до вказаної сумочки та шляхом вільного доступу таємно викрав сумочку ОСОБА_6 , у якій окрім грошових коштів та майна потерпілої зберігались банківські картки для обслуговування банківських карткових рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», з безконтактною технологією проведення платежів, які є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, заволодівши таким чином вказаними банківськими картками.

Надалі із вказаними банківськими картками ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, а саме, приховуючи сліди кримінального правопорушення, умисно знищив їх, шляхом спалювання, того ж дня, близько 19 години у кахельній печі за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357КК України, тобто у знищенні офіційного документа.
5 лютого 2026 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України, інших істотних для даних кримінальних проваджень обставин. 
Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений  ОСОБА_4  за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України,  і призначити йому покарання:  за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі та за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених п.1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, який буде визначений судом, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.... Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, та за ч.4 ст. 185 КК України, яке відноситься до  тяжких злочинів, та вищевказана угода, яка укладена між сторонами кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 469 КПК України, оскільки діями обвинуваченого шкода завдана інтересам окремих осіб, а саме: потерпілій ОСОБА_6 , яка дала прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Ураховуючи особливості та специфіку вчинених кримінальних правопорушень та конкретні обставини їх вчинення, зокрема, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, як показник індивідуального рівня суспільної небезпеки, зумовленого специфічними об`єктивними і суб`єктивними ознаками, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування заподіяного збитку, той факт, що обвинувачений є особою пенсійного віку та він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ні в чому протиправному поміченим не був, а також положення ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, забезпечуючи принцип співмірності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину, а тому враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 ,  і вважає можливим у відповідності до ст. 65 КК України призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України. 
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 5 лютого 2026 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 .
Визнати винним  ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України,  і призначити узгоджене сторонами покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених п.1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України;
- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до п. п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон Redmi Note 10S моделі «М2101К7ВNY», грошові кошти, а саме: 300 Євро - трьома банкнотами номіналом по 100 Євро, 786 гривень, із яких: три банкноти номіналом по 200 гривень, одна банкнота 100 гривень, одна банкнота номіналом 20 гривень, одна банкнота номіналом 10 гривень, дві монети по 10 гривень, п`ять монет по 5 гривень, три монети номіналом дві гривні, п`ять монет номіналом одна гривня, дві упаковки таблеток «Амітриптилін», один блістер таблеток «Gastrigen-Рrо», окуляри в чорній оправі «FORZAА VІVА», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6  - залишити у розпорядженні останньої, а чотири металеві фрагменти, які упаковано у сейф-пакет WAR0055561 та передані в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області після набрання вироком законної сили - знищити.
Стягнути із обвинуваченого  ОСОБА_4 в користь держави 2228 ( дві тисячі двіста двадцять вісім) гривень 50 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи за № СЕ-19/120-26/364-ТВ від 9 січня 2026 року по кримінальному провадженні № 12026211050000010. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Головуюча суддя: