ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15056/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), Міністерства оборони України (відповідач-2), відповідно до якого просив суд:
1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення без розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.09.2025 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги;
2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 вересня 2025 року з врахуванням усіх доданих до звернення документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги передбаченою зі змінами чинною станом на 12 вересня 2025 року Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02,2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
3) зобов`язати Міністерство оборони України розглянути Заяву ОСОБА_1 від 12.09.2025 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням нормативно-правових актів, які є чинними на момент прийняття відповідного рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивач беручи участь у заходах щодо відсічі та стримування збройної агресії проти України загинув під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини. З метою отримання одноразової грошової допомоги як доньці загиблого військовослужбовця, позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення про повернення поданої нею заяви на доопрацювання, оскільки позивач не є неповнолітньою дитиною загиблого військовослужбовця та із доданих до заяви документів неможливо встановити чи є позивач непрацездатною особою, або такою, що перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 №3515-ІХ внесено зміни до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими розширено коло осіб, які мають право на отримання відповідної допомоги, в тому числі, шляхом поширення права на отримання відповідної допомоги на повнолітніх дітей загиблого військовослужбовця. Також зазначає про правовий статус дитини не тільки з точки зору віку особи, а й з точки зору правового зв`язку, відповідно до розуміння якого, позивачка є дитиною загиблого військовослужбовця, незважаючи на досягнення повнолітнього віку. Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що питання призначення відповідної допомоги та наявності в особи права на її призначення вирішується станом на день загибелі військовослужбовця. Вказує, що станом на день загибелі військовослужбовця, позивачка не є неповнолітньою дитиною загиблого військовослужбовця та із доданих до заяви документів неможливо встановити чи є позивачка непрацездатною особою, або такою, що перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Щодо посилань позивача на зміни, внесені Законом №3515-ІХ вказує, що нормам даного закону надано ретроспективну дію в часі щодо відносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Таким чином, посилання позивачки на норми цього закону є необґрунтованими. З огляду на це, просить у задоволенні позову відмовити.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач надав суду відповідь на відзив, згідно якої не погодився з аргументами відповідача-2 та підтримав заявлені позовні вимоги.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.
Позивач є сином молодшого сержанта ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в період воєнного стану під час захисту Батьківщини.
В 2024 позивач звернувся із заявою та підтверджуючими документами до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_3 батька, молодшого сержанта ОСОБА_2 .
27.07.2024 отримав лист-відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 до якого було долучено витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д, його документи про призначення одноразової грошової допомоги, повернуто на доопрацювання, оскільки відповідно до доданих документів, ОСОБА_1 не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого, та не надав документів на підтвердження, що є непрацездатною особою (особою з інвалідністю) та перебував на утриманні загиблого, у зв`язку з чим не відноситься до осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
12.09.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою відповідного зразка та долученими документами, з проханням виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька, молодшого сержанта ОСОБА_2 .
До вказаної заяви, мною було долучено супровідний лист, який додатково був адресований ІНФОРМАЦІЯ_5 , Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в якому я просив повторно, з урахуванням викладеної у листі правової позиції, розглянути заяву та винести вмотивоване рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька, передбаченої пунктом 2 Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В жовтні 2025 отримав відмову ІНФОРМАЦІЯ_6 (лист від 30.09.2025 вих.№9324) в якій повідомлялися, що ним не виконано вимоги п.16 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за №22/д від 16.08.2024.
Також в жовтні 2025 отримав відповідь Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України 220/13/вих.38Г/51945 від 14.10.2025, в якій мені було повідомлено, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька, так як на момент загибелі ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) згідно із ст.16-1 Закону (Постанова КМУ №168 у редакції чинній на момент загибелі) право на призначення та отримання ОГД мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ч. 3 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Вказана норма діяла на момент загибелі батька позивачки ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Згідно ч.9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (далі Порядок №975) визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
У пункті 5 Порядку №975 регламентовано, зокрема, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
У пункті 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Аналіз правових норм Закону №2011-XII та Порядку №975 свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця, утриманцям загиблого, у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Отже, одноразова грошова допомога виплачується:
1) членам сім`ї військовослужбовця, утриманцям;
2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Обставина, що причина смерті батька позивача пов`язана із захистом Батьківщини, відповідачем не заперечується.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи перебував ОСОБА_1 на утриманні загиблого батька ОСОБА_2 , тобто чи є він особою яка відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII, станом на момент загибелі ОСОБА_2 має право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.
Так, на момент загибелі батька позивача, діяла норма, згідно якої право на отримання одноразової виплати мали або не повнолітні діти, або діти, які перебували на утриманні.
Так, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно на день загибелі його батька йому виповнилося повних 27 років, тобто він не підпадає під категорію неповнолітніх дітей.
Стосовно перебування позивача на утриманні загиблого батька.
Оспорюване рішення відповідача мотивовано саме відсутністю доказів на підтвердження того чи був позивач на утриманні загиблого батька відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні).
Матеріали заяви вказаних доказів не містять.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент винесення спірного рішення, у зв`язку з тим, що документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, приймаючи спірне рішення щодо повернення на доопрацювання документів для призначенні одноразової грошової допомоги, діяла у межах повноважень та відповідно до вимог Закону №2011-XII та Порядку №975.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер