Справа № 750/15600/25 
Провадження № 3/750/115/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Лямзіна Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 –

в с т а н о в и в:

09 листопада 2025 року о 21 год. 57 хв. в м. Чернігові по пр-ту Миру, 190, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, CLK 230, д.н.з. НОМЕР_2 таа на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу подану завчасно за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі PEUGROT, LANDTREK д.н.з. НОМЕР_3 (на синьому фоні) шляхом блокування. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.п. 2.4 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім цього, 09 листопада 2025 року о 21 год. 57 хв. в м. Чернігові по пр-ту Миру, 190, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, CLK 230, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер ARCD-0467, проба позитивна 0,81 проміле. Водій з результатом погодився. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 (а) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Оскільки правила встановлені ст.36 КУпАП допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, постановою суду від 17 листопада 2025 року справи було об`єднано в одне провадження, із присвоєнням справі номеру 750/15600/25.
У судове засідання  ОСОБА_1  повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 
Судові повістки направлялися на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, для того, щоб забезпечити останньому право на захист та не порушувати його інших прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак останній від отримання судових повісток ухилився. 
У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже,  ОСОБА_1 , не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, міг сам поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.
Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.
Згідно з вимогами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні, не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення. 
Наслідком спливу строку накладення адміністративного стягнення є закриття провадження по справі (п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП).
Враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №508410 за ч.1 ст.122-2 КУпАП визначено що порушення вчинене 09 листопада 2025 року, тобто на момент розгляду справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Факт скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП  ОСОБА_1 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне серії ЕПР1 №508410 від 09 листопада 2025 року, довідкою з приладу Драгер ARCD-0467, згідно якої проба позитивна 0,81 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом долученим до протоколу та іншими матеріалами долученими до справи.
Згідно п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку положення п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а також всі докази у справі, суд доходить висновку, що водій  ОСОБА_1 допустив порушення п.п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини», згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, вчинення адміністративного правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одними із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що необхідно для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами. 
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 36, 401, 122-2, ч.1, 130 ч. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд 

п о с т а н о в и в:

Притягнути  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Провадження у справі щодо  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Н.Ю. Лямзіна