П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	 	справа 340/7023/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Головко О.В., Ясенова Т.І., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 (суддя Петренко О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зарахування стажу та призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.10.2025 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначення пенсії; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи на території Російської Федерації, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 16.10.2002, а саме: з 16.10.2006 по 30.06.2006, з 09.07.2007 по 25.12.2007, з 15.05.2009 по 18.01.2010, з 01.02.2010 по 24.10.2010, з 01.03.2011 по 26.12.2011, з 20.02.2012 по 24.12.2012, з 27.02.2013 по 18.12.2013, з 05.02.2014 по 13.11.2014, з 25.05.2018 по 13.05.2019; призначити пенсію за віком, згідно поданої заяви від 18.08.2025. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №1112750009277 від 26.08.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області: повторно розглянути заяву від 18.08.2025, подану ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком; зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 16.10.2002, а саме: з 16.10.2006 по 30.06.2006, з 09.07.2007 по 25.12.2007, з 15.05.2009 по 18.01.2010, з 01.02.2010 по 24.10.2010, з 01.03.2011 по 26.12.2011, з 20.02.2012 по 24.12.2012, з 27.02.2013 по 18.12.2013, з 05.02.2014 по 13.11.2014, з 25.05.2018 по 13.05.2019; в задоволені решти позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Кіровоградській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог. Посилається на те, що правовідносини у галузі пенсійного забезпечення між Україною та країнами Співдружності Незалежних Держав, в тому числі і з Російською Федерацією, здійснювалися на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Оскільки з 01.01.2023 Російською Федерацією припинена участь в Угоді, позивач не має права на зарахування періоду роботи на території Російської Федерації.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного: 
ОСОБА_1 18.08.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням ГУ ПФУ у Кіровоградській області №1112750009277 від 26.08.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудового книжки серії НОМЕР_1 , робота в Російській Федерації.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російської Федерації.
Відповідно до статей 5, 6 Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Згідно статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022 Україна постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.
Листом Міністерства закордонних справ України №72/14-612-108210 від 29.12.2022 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою КМУ №376 від 23.04.2001 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке опубліковане у Офіційному віснику України 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.
У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З урахуванням викладеного колегія суддів констатує, що на час трудової діяльності позивачки у спірний період Угода була чинною, а тому її положення протиправно не були застосовані ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
Колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії з мотивів не зарахування до страхового стажу періодів роботи у Росії. 
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 – без змін.

Постанова набирає законної сили 19.02.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді О.В. Головко 

судді Т.І. Ясенова