Номер провадження: 22-ц/813/4163/26 
Справа № 522/11388/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживача, шляхом визнання безпідставним боргу та зобов`язання списати його з особового рахунку, визнання правонаступником споживача за договором та зобов`язання переоформити договори, зобов`язання надати безперешкодний доступ до вузла обліку об`єкта споживача,   
встановив:
У липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив:
1)визнати безпідставним борг ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (як спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 29 997, 64 грн за період травень 2023-листопад 2023, згідно попередження від 18.01.2024 ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про припинення постачання електроенергії за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; у разі не сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 29 997, 64 грн за період травень 2023-листопад 2023, та зобов`язати ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Акціонерне товариство "ДТЕК Одеські електромережі" списати з особового рахунку НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; Договір № П01001/502007 про постачання електричної енергії споживачу, о/р НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (як спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) борг в розмірі 29 997, 64 грн. за період травень 2023-листопад 2023, згідно попередження ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від 18.01.2024 про припинення постачання електроенергії за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
2)визнати безпідставним борг ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (як спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 31 136, 96 грн. за травень 2024, згідно рахунку за електроенергію ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; та зобов`язати ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Акціонерне товариство "ДТЕК Одеські електромережі" списати з особового рахунку НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; Договір № П01001 /502007 про постачання електричної енергії споживачу, о/р НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (як спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) борг в розмірі 31 136, 96 грн за травень 2024, згідно рахунку за електроенергію ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
3)визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за договором № П01001/502007 між ТОВ "ДТЕК Одеські електромережі" та ОСОБА_3 , про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ; о/р НОМЕР_1 , та зобов`язати ТОВ "ДТЕК Одеські електромережі" переоформити на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о/р НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , щодо про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ;
4)визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
правонаступником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за договором № П01001/502007 між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_3 , про постачання електричної енергії споживачу за адресою: АДРЕСА_1 ; о/р НОМЕР_1 , та зобов`язати ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» переоформити на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о/р НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , щодо про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ;
5)зобов`язати ТОВ "ДТЕК Одеські електромережі" надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його законному представнику - ОСОБА_1 безперешкодний доступ до вузла обліку об`єкта споживача о/р НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 був споживачем електричної енергії за об`єктом споживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 на підставі договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, укладеного з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та договору про постачання електричної енергії споживачу, укладеного з ТОВ «ООЕК».
Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином останній успадкував майно, яке лишилося після смерті ОСОБА_3 , а саме 40/3000 житлового будинку, розташованого за вказаною вище адресою.
Отже в силу положень ст. 1222, 1268, 1273 ЦК України, ОСОБА_2 , як спадкоємець померлого ОСОБА_3 , є стороною договору № П01001/502007 про постачання електричної енергії. 
У січні позивач отримав попередження від ТОВ «ООЕК», датоване 18 січня 2024 року про припинення постачання електроенергії за вказаним вище особовим рахунком у разі не сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 29997,64 грн за період травень 2023 року – листопад 2023 року.
26 січня 2024 року відбулося відключення зазначеного вище будинку від електроенергії у зв`язку з чим позивач подав заяву до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» у якій просив відновити електропостачання та вважати його стороною вказаних вище договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії споживачу, укладених між ОСОБА_3 та АТ «ДТЕК Одеські електромережі», ТОВ «ООЕК».
Електропостачання було відновлене, проте позивач не отримав відповіді на подану ним заяву у зв`язку з чим під загрозою відключення від електропостачання був змушений сплатити 30014 грн.
31 травня 2024 року позивач повторно отримав попередження про припинення постачання електроенергії у разі несплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 26140,76 грн за період грудень 2023 року – березень 2024 року у зв`язку з чим під загрозою відключення ОСОБА_1 був вимушений сплатити грошові кошти в сумі 
9994 грн.
26 червня 2024 року з метою ознайомлення та підписання позивач отримав проект договору поруки, згідно з яким він зобов`язується оплатити заборгованість зі сплати електричної енергії на умовах помісячної оплати згідно запропонованого графіку.
Зазначені вище розрахунку заборгованості на думку позивача є незаконними та безпідставними.
Зважаючи на те, що вузол обліку електроенергії фактично розташований поза межами вказаного вище будинку та у позивача відсутній до нього доступ, відповідачі у односторонньому порядку, самостійно, без його погодження та будь-якого об`єктивного контролю здійснюють зняття показників з лічильника, позивач просив зобов`язати АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надати йому безперешкодний доступ до вузла обліку об`єкта споживача о/р НОМЕР_1 за вказаною вище адресою. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
За доводами апеляційної скарги суд дійшов помилкового висновку про те, що договори укладені між відповідачами та ОСОБА_3 припинилися через смерть останнього, оскільки правовідносини за договорами про постачання електричної енергії споживачу, про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії передбачають правонаступництво.
Суд не надав належну правову оцінку тому, що після відключення електричної енергії та сплати позивачем певної суми грошових коштів у рахунок погашення заборгованості, електропостачання відновлювалося, тобто такі дії відповідачів свідчать про укладення відповідних договір з позивачем, як споживачем відповідних послуг.
Посилання суду на відсутність у матеріалах справи копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , є необґрунтованими, оскільки визначальним у цьому випадку є поведінка та дії відповідачів, які продовжили надання послуг з електропостачання після смерті ОСОБА_3 , формували та пред`являли рахунки про сплату заборгованості, приймали сплату таких коштів.
Як на окрему (самостійну) правову підставу для скасування рішення суду, скаржник посилається на те, що суд помилково розглянув справу за правилами спрощеного, а не загального позовного провадження.
На вказану апеляційну скаргу ТОВ «ООЕК», в інтересах якого діє адвокат 
Артьомов О.С., подав відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року залишити без змін. В обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу посилається на те, що скаржник не звертався до ТОВ «ООЕК» з метою укладення/переукладення договору про постачання електричної енергії з наданням копій відповідних документів. Крім цього, позивач не звертався до ТОВ «ООЕК» із заявами щодо незгоди з виставленими рахунками або спожитими обсягами електроенергії, натомість у червні 2024 року він звертався за можливістю підписання договору поруки з метою погашення заборгованості за поставлену електроенергію.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу також скористалося ТОВ «ДТЕК Одеські електромережі», в інтересах якого діє адвокат Сузанська Л.М., у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року залишити без змін, посилаючись на недоведеність скаржником підстав позову.
В судовому засіданні 03 березня 2026 року скаржник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Орез В.П. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Представник ТОВ «ООЕК», адвокат Артьомов О.С. та представниця ТОВ «ДТЕК Одеські електромережі», адвокат Сузанська Л.М. заперечували проти задоволення апеляційної скарги. 
Згодом учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю — доповідача, пояснення учасників справи, надані в судовому засіданні 03 березня 2026 року, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був споживачем електричної енергії за об`єктом споживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , на підставі договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії споживачу.
ОСОБА_3 на праві приватної власності належало 40/3000 будинку 7-Ж, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 є батьком померлого ОСОБА_3 
22 жовтня 2019 року позивач звернувся до Київської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 
27 грудня 2023 року позивач звертався до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» із заявою у якій просив невідкладно підключити до електропостачання його будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що за судовим рішенням, яке ним долучено, він є законним опікуном ОСОБА_3 , який є інвалідом з дитинства першої групи. Просив вважати його стороною за договором на розподілення електроенергії. Зазначав, що перше відключення було здійснено незаконно 18 грудня о 16:00 год та через годину було відновлено електропостачання. Вдруге незаконне відключення відбулося 26 грудня о 12:00 год без будь-якого попередження, втім до цього часу електропостачання не відновлено. Будь-які відомості про наявність заборгованості йому не пред`являли та про такі обставини йому не відомо. 
З листа АТ «ДТЕК Одеські електромережі» №101/260/03-616 від 23 січня 2024 року, адресованого ОСОБА_1 убачається, що відповідач повідомив позивача про такі обставини. За адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на імя ОСОБА_3 . За наявною в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» інформацією ОСОБА_3 помер в 2019 році. Для прийняття до розгляду вказаного вище звернення позивачу необхідно звернутися в Центр обслуговування клієнтів та надати необхідні документи згідно п.2.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії ( далі –ПРРЕЕ), серед яких: копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору; у разі смерті побутового споживача, особа (спадкоємець), що звертається для укладання договору, має надати копію довідки від нотаріуса, що підтверджує подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього зазначено, що переважне право на укладення такого договору має право особа (спадкоємець), який проживає за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача, та надасть документальне підтвердження місця реєстрації або довідку органів місцевого самоврядування про місце фактичного проживання за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача. 
Відповідно до рахунку за електроенергію станом на 18 січня 2024 року за о/р № НОМЕР_4 , відкритого на ОСОБА_3 , за період травень 2023 року – листопад 2024 року обраховувалася заборгованість в сумі 29997,24 грн. Також у рахунку зазначено, що у разі несплати заборгованості за спожиту електричну енергію після отримання цього попередження, постачання електричної енергії буде припинено з 07 лютого 2024 року.
Згідно рахунку за електроенергію станом на 16 травня 2024 року за о/р № НОМЕР_4 , відкритого на ОСОБА_3 , за період грудень 2023 року – березень 2024 року обраховувалася заборгованість в сумі 26140,76 грн. Також у рахунку зазначено, що у разі несплати заборгованості за спожиту електричну енергію після отримання цього попередження, постачання електричної енергії буде припинено з 17 червня 2024 року.
Матеріали справи містять копію договору поруки №27/502007 від 26 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ООЕК», який не містить підписів сторін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт його звернення до оператора системи розподілу електричної енергії в Одеській області - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та постачальника універсальних послуг - ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» з питань оформлення договірних відносин із дотриманням процедури врегульованої ПРРЕЕ. Суд врахував, що у матеріали справи не містять копії спадкової справи, після смерті 
ОСОБА_3 , що унеможливлює пересвідчитися у відсутності інших спадкоємців, крім ОСОБА_2 . Стосовно вимоги про визнання безпідставним боргу та зобов`язання його списання, суд вважав, що усупереч ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження безпідставності нарахування боргу або споживання електроенергії у меншому обсязі. Рішення в частині відмови у задоволенні позову про усунення перешкод у доступі до вузла обліку об`єкта споживача, суд мотивував тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження відсутності такого доступу у позивача та/або створенню відповідачами будь-яких перешкод у доступі до вузла обліку об`єкта споживача. Додані до позову фото лічильника свідчать про наявність можливості вільного ознайомлення з його показниками.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).
Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки / врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі N 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі N 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20).
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову, оскільки під час вирішення цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.
При цьому відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанову Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі N 916/2040/20).
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року (далі – Правила).
На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку (пункт 1.2.1 Правил)
Укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Договори, передбачені цими Правилами, укладаються у письмовій формі в паперовому або в електронному вигляді. Для укладення договору шляхом приєднання до умов договору, друга сторона підписує заяву-приєднання. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами (пункт 1.2.15 Правил).
Оператор системи здійснює розподіл/передачу електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу (для оператора системи розподілу, оператора малої системи розподілу) або в точку передачі (для оператора системи передачі) до електроустановок споживачів на території діяльності відповідного оператора системи згідно з Кодексом систем розподілу/Кодексом системи передачі та на підставі договорів про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, що укладаються відповідно до цих Правил (п. 2.1.1 Правил).
Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок (п. 2.1.2 Правил).
Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу (пункт 1.2.15 Правил).
Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил та як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи договору на умовах складеного оператором системи паспорта точки розподілу/передачі (п. 2.1.5 Правил).
Для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи, зокрема, такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності паспорта точки розподілу/передачі; 2) для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача), крім випадків укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку; 4) у разі смерті побутового споживача, особа (спадкоємець), що звертається для укладення договору, має надати копію довідки від нотаріуса, що підтверджує подання заяви про прийняття спадщини. Переважне право на укладення такого договору має право особа (спадкоємець), яка проживає за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача, та надасть документальне підтвердження місця реєстрації або довідку органів місцевого самоврядування про місце фактичного проживання за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача; копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності; 6) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок); 7) довідку про обсяги очікуваного споживання електроенергії окремо за кожною площадкою вимірювання споживача (крім побутових споживачів) (пункт 2.1.8 Правил).
У разі смерті побутового споживача, особа (спадкоємець), яка у встановленому законом порядку скористалася правом на подання заяви про прийняття спадщини, до складу якої входить об`єкт побутового споживача, до моменту набуття права власності на нього, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, має право укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії з оператором системи за умови надання відповідних документів, передбачених цим пунктом. Вказаний договір укладається на умовах діючого договору споживача і діє до моменту звернення спадкоємця, після набуття права власності на об`єкт побутового споживача з наданням копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (пункт 2.1.8 глави 2.1. розділу II Правил). 
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19)).
Матеріали справи не містять відомостей та скаржником усупереч ст. 12,81 ЦПК України не надано доказів того, що у відповідності до пункту 2.1.8 Правил, ОСОБА_1 звертався до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» із відповідною заявою про укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії з наданням зазначеного вище переліку документів, на чому було акцентовано його увагу в листі АТ «ДТЕК Одеські електромережі» №101/26/03-616 від 23 січня 2024 року (а.с. 72).
Водночас, звернення скаржника до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» із заявою у якій він повідомляв про обставини відключення електропостачання та просив вважати його стороною договору з постачання електроенергії (а.с. 19) без дотримання форми та змісту такої заяви, а також без надання копій відповідних документів, коло яких визначене законодавством, не свідчить про вчинення позивачем дій у розумінні 2.1.8 Правил.
Установивши факт не вчинення позивачем дій, передбачених пунктом 2.1.8 Правил, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначених вище позовних вимог.
Зважаючи на відсутність у справі відомостей, як б свідчили про те, що скаржник звертався до відповідачів із скаргами, претензіями з питань надання кількості та/або якості послуг з електропостачання, які б не відповідали розміру заборгованості зі сплати таких послуг, вимоги позивача про визнання безпідставним боргу позбавлені доказового обґрунтування на чому слушно зауважив суд першої інстанції.
З урахуванням відсутності у справі доказів, які б свідчили про наявність у позивача перешкод у доступі до вузла обліку електроенергії місцевий суд правильно виходив із відсутності у справі доказів, які б свідчили про порушення таких прав скаржника.
Також відхиляються посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права, а саме розгляду вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 прийнято справу до розгляду. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 129-130). 
Копію цієї ухвали представник позивача, адвокат Орез В.П. отримав у електронний кабінет 21 травня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с. 135). 
Відповідно до частин першої - третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Отже, в порядку спрощеного позовного провадження можуть розглядатися не лише справи, визначені частиною першою статті 274 ЦПК України, але й будь-які інші справи, якщо з частини четвертої вказаної статті не випливає заборона щодо можливості їх розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до статті 276 ЦПК України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Таке клопотання має стосуватися розгляду в порядку спрощеного позовного провадження всієї справи і не може стосуватися лише певної частини позовних вимог, інакше суд не приймає його до розгляду, про що зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частинами першою - третьою, сьомою статті 277 ЦПК України визначено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.
Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частини друга-шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.
Системне тлумачення зазначених норм дозволяє дійти висновку, що для розгляду справ, не зазначених в частині першій статті 274 ЦПК України, які відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, у вказаному порядку необхідне волевиявлення про це позивача, оформлене у вигляді відповідного клопотання. Суд за результатами розгляду клопотання, з урахуванням конкретних обставин справи, може його або задовольнити, або відмовити в задоволенні та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. В свою чергу відсутність клопотання позивача про розгляд справи, яка відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, про застосування вказаного порядку унеможливлює розгляд такої справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 квітня 2024 року у справі N 161/14919/22, від 05 червня 2024 року N 750/9433/23.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до суду із клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, місцевий суд в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду у справі дійшов помилкового висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас позивач хоча й не подавав відповідного клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте він і не заперечував щодо здійснення судом розгляду справи в указаному порядку.
Отже, з огляду на те, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався з викликом сторін, останні мали можливість користуватися своїми процесуальними правами, вказані доводи скаржника щодо порушення норм процесуального права не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення (див. постанову Верховного Суду від 21 січня 2026 року у справі №711/6911/22). 
Крім цього, колегія суддів враховує правило про те, що "не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань" стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року по справі N 522/18010/18 (провадження N 61-13667сво21).
Як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§ § 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява N 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", заява N 49684/99).
Доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю загалом є обґрунтуванням позовних вимог, зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи і містять посилання на обставини, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього 
 ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий         Ю.П. Лозко

Судді:          В.В. Кострицький

М.В. Назарова