Справа № 359/12226/25
Провадження №2/359/1594/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026р.        м. Бориспіль 

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Чирки С.С.,
при секретарі     Кривохижі О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживичй центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 квітня 2023 року уклав з ОСОБА_1 кредитний договір №03.04.2023-100001933. За яким ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 11000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, він має заборгованість у загальному розмірі 23320,00 грн., яка складається: 11000,00грн. – заборгованість по тілу кредиту; 12320,00 грн. – проценти за користування кредитом. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.
19 березня 2026 року ухвалою занесеною до протоколу судового засідання вирішено проводити заочний розгляд справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03.04.2023-100001933.
Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що кредитний договір №03.04.2023-100001933 від 03.04.2023 укладений сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №03.04.2023-100001933 від 03.04.2023 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті ТОВ «Споживчий центр», який отримав на свій мобільний телефон.
Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.
Доказів визнання кредитного договору недійсними суду не надано, як і не надано доказів на спростування факту його підписання відповідачем.
Так, відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору від 03.04.2023 кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту: 11000,00 грн.; період користування кредитом – 42 дні з його надання; процентна ставка – 2% протягом 14 перших днів та стандартна процентна ставка у розмірі 3% протягом наступних днів користування Кредитом.
ТОВ «Споживчий центр» виконав грошове зобов`язання та перерахувала на користь ОСОБА_1 грошові кошти. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором №03.04.2023-100001933 від 03.04.2023. Тому у нього виникла заборгованість у розмірі 23320 гривень 00 копійок. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком заборгованості за період 03.04.2023 по 14.05.2023 року.
Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить примусово стягнути заборгованість у розмірі 23320 гривень 00 копійок. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №СЦ00046641 від 14.10.2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 коп. 
Позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 коп.
Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054 ЦК України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» розташованого за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 320 грн. та судовий збір у розмірі 2422,4 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту . Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Чирка С.С.