Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/3/26
Єдиний унікальний №733/2605/25
Рішення
Іменем України

07 квітня 2026 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого – судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Пікуль Л.К. та
прокурора Гнип Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,
установив:
У грудні 2025 року до суду з даною позовною заявою звернулася Прилуцька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Парафіївської селищної ради 7 936,58 грн у рахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, посилаючись на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про об`єкт нерухомого майна, загальною площею 252,7 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 , з 12.06.2020 року належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Ічнянська районна аптека» № 30 від 22.01.2020. Вказана нежитлова будівля нежитлова будівля розміщена на земельній ділянці площею 0,072 га, кадастровий номер 7421755700:01:002:0404, цільове призначення-для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Незважаючи на те, що право вланості на нежитлову будівлю ОСОБА_1 набув 12.06.2020 року, однак договір оренди зазначеної вище земельної ділянки станом на дату подачі позовної заяви не укладено та не зареєстровано, грошові кошти за використання земельної ділянки ОСОБА_1 не сплачувалася. Оскільки ОСОБА_1 у період часу з 12.06.2020 року до теперішнього часу не набув права користування на земельну ділянку площею 0,072 га з кадастровим номером 7421755700:01:002:0404, що розташована по АДРЕСА_1 , а тому використовує дану земельну ділянку під об`єктом нерухомості без достатніх підстав та без сплати коштів за її використання.
Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2026 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 41); ухвалою суду від 09 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 67).

21 січня 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що за відсутності укладеного та зареєстрованого договору оренди, він не є орендарем земельної ділянки і не набув права користування нею у формі оренди, а тому не може вважатися платником орендної плати. Набуття ним права власності на нежитлову будівлю на земельній ділянці з кадастровим номером 7421755700:01:002:0404, саме по собі не створює та не порушує автоматичного виникнення права оренди землі (а.с. 43-44).

26 січня 2026 року представником Прилуцької окружної прокуратури Бондарем А.В. подано відповідь на відзив відповідача, вказуючи на те, що 12.06.2020 року ОСОБА_1 набув право власності на об`єкт нерухомості, а тому відповідно до вимог ч. 11 ст. 120 ЗК України у нього виник обов`язок належним чином оформити право користування земельною ділянкою та сплатити за її користування. Так як протягом 2020-2025 року ОСОБА_1 заходів, які спрямовані на кладення договору оренди земельної ділянки не вжив, чим орушив впродовж тривалого часу порушував інтереси територіальної громади, що призвело до виникнення кондиційних зобов`язань, тобто набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого), яке відбулося за відсутності правової підстави або підстави, на якій майно набувалося, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими коштами, які власник об`єкту зобов`язаний відшкодувати (Постанова ВС у справі № 922/2060/20), що є підставою для задоволення позову (а.с. 86-88).

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надійшло.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити із зазначених у позові підстав.

Представник Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником будівлі, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 252,7 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 , з 12.06.2020 року (а.с. 13), який належить йому на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Ічнянська районна аптека» № 30 від 22.01.2020 року (а.с. 10-11).

Вказана вище будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 7421755700:01:002:0404, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 12, 16).

Рішенням тридцятої сесії восьмого скликання Парафіївської селищної ради № 02-30/08 від 19.05.2023 року встановлені ставки та пільги по сплаті земельного податку на території Парафіївської селищної територіальної громади (а.с. 18, 18-на звороті-24).

04.09.2025 року Парафіївська селищна рада звернулася до ОСОБА_1 з листом про сплату за землю (а.с. 26), який залишився не виконаним.

Відповідно до розрахунку безпідставно збережених коштів ОСОБА_1 , складеного Парафіївською селищною радою, вбачається, що за 2024 рік нараховано відповідачу орендну плату за землю у розмірі 3 916,08 грн, а за 2025 рік- 4 020,50 грн, що в загальному складає 7 936,58 грн (а.с. 30).
Відповідно до положень статті 13 Конституції України, статей 80, 83 ЗК України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Суб`єктами права власності на землю є в тому числі територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Згідно зі статтями 93, 116 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 11 статті 120 ЗУ України передбачено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
За змістом ст. 122, 123, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Положеннями статті 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі, окрім іншого, зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).
Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
За змістом статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Положеннями статті 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Положеннями статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Положення статей 1212-1215 ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов - вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо).
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у межах цієї справи № 629/4628/16-ц.
Згідно ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК).
Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 , набувши право власності на нерухоме майно, право користування земельною ділянкою під ним належно не зареєстрував, тобто користується землею безпідставно, тому Парафіївська селищна рада, в інтересах якої подано позов прокурором, має всі законні підстави вимагати стягнути кошти за фактичне користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим позовні вимоги Прилуцької окружної прокуратури підлягають задоволенню.
З викладених вище підстав, суд відхиляє твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою без відповідного договору.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури підлягає стягненню 2 422,40 грн (а.с. 9).

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 7 936 (сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач-Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA248201720343140001000006008) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач: Прилуцька окружна прокуратура, місце розташування: вул. В`ячеслава Чорновола, 50-А, м. Прилуки, Чернігівська область, ЄДРПОУ 02910114.
Позивач: Парафіївська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області, місце розташування: вул. Тараса Шевченка, 62, с-ще Парафіївка, Прилуцький район, Чернігівська область, ЄДРПОУ 04412521.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 
Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року.
Головуючий суддя В. М. Овчарик