ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3416/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційна скаргу Концерну "Міські теплові мережі" 

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Зінченко Н.Г.) від 12.05.2025р. у справі № 908/3416/24

за позовом Концерну "Міські теплові мережі", (69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку "Азов", буд. 137) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна реєстраційна компанія", (65005, м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 44, каб. 606)
про стягнення 936 605,60 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна реєстраційна компанія" про стягнення 936605,60 грн. заборгованості (основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.09.2024) за типовим індивідуальним договором № 74203001 від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.05.2025р. у справі № 908/3416/24 в задоволенні позову відмовлено повністю. 
Суд відмовив у задоволенні позову, оскільки дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих, вірогідних та достовірних доказів на підтвердження визначеного ним обсягу помісячного постачання теплової енергії до нежитлового приміщення № 123 по вул. Маршала Судця в будинку № 26 у м. Запоріжжі, яке належать відповідачу, та доказів на підтвердження її вартості. Надані відповідачем докази відсутності фактичного постачання теплової енергії до вказаного приміщення суд вважає більш вірогідними, ніж надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог.
Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Концерн "Міські теплові мережі", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2025р. у справі № 908/3416/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю. 
Апелянт зазначає, що вбудовано - прибудоване приміщення відповідача загальною площею 1528,5 кв.м є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання з житловим будинком по вул. Маршала Судця, 26 у м. Запоріжжя та через відсутність належним підтверджуючих документів щодо відключення даного нежитлового приміщення від мережі централізованого опалення на законних підставах - дане нежитлове приміщення є опалювальним.
У багатоквартирному будинку/ будівлі всі приміщення, в незалежності від їх розташування чи типу, є опалювальними, а їх опалювальна площа визначається як загальна площа приміщення крім площі лоджій, балконів, терас. 
В Акті обстеження системи теплоспоживання від 10.12.2012р. зазначено проходження стояків через приміщення із вказівкою про їх діаметр та довжину та встановлення приладу обліку теплової енергії ULTRAHEAT 2WR, № 65334984. Опломбування вентилів, на які посилається відповідач, відбулося в зв`язку з розпломбуванням приладу обліку, який не пройшов чергову державну повірку.
Позивач вважає помилковими висновки суду щодо неукладення договору між сторонами. Типовий індивідуальний договір № 74203001 між Концерном "МТМ" та відповідачем є укладеним з 01.11.2021р. через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування (02.10.2021) Концерном відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., суддів –Іванова О.Г., Мороза В.Ф.
На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025р., для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чередка А.Є., суддів - Мороза В.Ф., Дарміна М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, її розгляд призначено в судове засідання на 25.11.2025р. о 10:45 год. 
У зв`язку з усуненням обставин, що зумовили проведення зміни складу колегії суддів протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 24.11.2025р., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., суддів – Іванова О.Г., Мороза В.Ф.
У судовому засіданні по справі оголошувалась перерва з 25.11.2025р. по 04.03.2026р.
Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечують та зазначають, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії та гарячої води, згідно якого наявна відокремлена система опалення з приладом обліку і точкою підключення до елеватора житлового будинку. Роботи з перепідключення відокремленної системи опалення приміщень відповідача до іншої системи опалення відповідачем не проводились. Після закінчення опалювального сезону 2012-2013 років позивач припинив постачання теплової енергії до приміщень, які належать відповідачу, здійснив опломбування запірної арматури в положенні "закрито" перед приладом обліку теплової енергії.
Приміщення відповідача мають відокремлену систему опалення, яка не пов`язана із системою опалення багатоквартирного будинку та відсутні підтвердження проведення будь-яких робіт щодо підключення приміщень відповідача до системи опалення багатоквартирного житлового будинку.
Щодо акту обстеження системи теплопостачання від 10.12.2012р., відповідач зазначає, що він не підписаний представником відповідача, а інформація, яка зазначена у цьому акті, не відповідає дійсності, інформація про наявність та кількість стояків та трубопроводів не відповідає дійсності.
У приміщеннях відповідача лише у одному приміщені - бойлерна, площею 2,4 кв.м. (номер 36 в експлікації техпаспорта) наявні стояки опалення (вертикальні труби), які зафіксовані у матеріалах фотофіксації.
Позивачем, у порядку та спосіб, передбачений діючим законодавством, не направлялись на адресу відповідача рахунки за постачання теплової енергії з початку опалювального сезону 2013-2014р і до теперішнього часу.
З моменту початку оренди (2017р) вказаних вище приміщень та по теперішній час обігрів орендованого приміщення здійснюється виключно електричними кондиціонерами та електричними тепловими завісами.
Апелянтом не обґрунтовано, яким чином і за якою формулою Методики здійснювалось нарахування відповідачу усіх складових тарифу.
Відносно укладення публічного договору з відповідачем, то останній не мав можливості здійснити будь-які дії, що можуть свідчити про приєднання споживача до умов договору, так як відповідач не надавав апелянту підписану заяву-приєднання; не отримував рахунки від нього за надані послуги; не отримував таких послуг та не оплачував їх.
З урахуванням дефектів наданих копій доказів та їх змісту, відповідач поставив під сумнів відповідність поданих копій їх оригіналу, зокрема рахунків за надані послуги за договором та докази їх щомісячного направлення відповідачу, архів показів опалення по договору, акт обстеження системи теплоспоживання відповідача від 10.12.2012р. Подав відповідне клопотання про витребування оригіналів цих доказів, яке було задоволено судом. Проте, позивач не надав витребувані оригінали документів, тоді як згідно ч. 6 ст. 91 ГПК України такий доказ не береться судом до уваги.
Апелянтом не доведено первинними документами обсяг послуги, що поставлена та розподілена на відповідача та, відповідно, не доведено факту надання послуги з теплопостачання відповідачу саме у заявленому у позові розмірі, а відтак і наявності несплаченої заборгованості.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, згідно п. 2.2 Статуту Концерну "Міські теплові мережі" предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна реєстраційна компанія" (відповідач у справі) є власником нежитлового приміщення № 123 першого поверху літ. А-12, 13, 14, А-2 загальною площею 1528,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, 26, що підтверджується Інформаційною довідкою за № 399402708 від 16.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужені об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Підстава набуття права власності на об`єкт нерухомого майна – договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2012, серія та номер 644, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міськрайонного нотаріального округу Ярмолюк М.М.
02.10.2021 Концерн "Міські теплові мережі", як виконавець послуги з постачання теплової енергії, оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку у м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, 26, про обрання моделі договірних відносин, то з 01.11.2021 відповідач вважається таким, що приєднався до публічного договору про надання послуги і постачання теплової енергії, в порядку ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ.
Так, з 01.11.2021 Концерном "Міські теплові мережі" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна реєстраційна компанія" укладено Типовий індивідуальний договір № 74203001 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, буд. 26.
Пунктом 5 Індивідуального договору встановлено, що Виконавець (позивач) зобов`язується надавати Споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах відповідно визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Відповідно пункту 11 Індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.
Згідно пункту 32 Індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 33 Індивідуального договору передбачено, що Виконавець (позивач) формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги Споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою Споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. 
Пунктом 34 Індивідуального договору закріплено, що Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до пункту 38 Індивідуального договору Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.
З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, буд. 26, де знаходиться належне відповідачу нежитлове приміщення, оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії SHARKY 775 заводський номер 51012557. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене розподільним приладом обліку теплової енергії.
Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі у відповідні роки (№ 382 від 23.10.2021, № 126 від 29.03.2022, № 410 від 31.10.2022, № 186 від 27.03.2023, № 665 від 09.11.2023 та № 87 від 27.03.2024).
Позивач вказує, що ним на виконання пункту 5 Індивідуального договору надано відповідачу послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 936 605,60 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості, а також детальним розрахунком здійснених нарахувань за спірний період які додані до позову.
Відповідно до умов типового договору плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем були сформовані в електронному вигляді рахунки за надання послуги за договором № 74203001 на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії: - за листопад 2021 року на суму 56394,84 грн.; - за грудень 2021 року на суму 45188,34 грн.; - за січень 2022 року на суму 78255,02 грн.; - за лютий 2022 року на суму 29634,94 грн.; - за березень 2022 року на суму 81252,31 грн.; - за квітень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за травень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за червень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за липень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за серпень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за вересень 2022 року на суму 6251,96 грн.; - за жовтень 2022 року на суму 6257,96 грн.; - за листопад 2022 року на суму 40486,19 грн.; - за грудень 2022 року на суму 61807,12 грн.; - за січень 2023 року на суму 67825,42 грн.; - за лютий 2023 року на суму 57071,99 грн.; - за березень 2023 року на суму 43508,72 грн.; - за квітень 2023 року на суму 6257,96 грн.; - за травень 2023 року на суму 6257,96 грн.; - за червень 2023 року на суму 6257,96 грн.; - за липень 2023 року на суму 6257,96 грн.; - за серпень 2023 року на суму 7350,49 грн.; - за вересень 2023 року на суму 6637,03 грн.; - за жовтень 2023 року на суму 5989,96 грн.; - за листопад 2023 року на суму 33768,96 грн.; - за грудень 2023 року на суму 58339,28 грн.; - за січень 2024 року на суму 66950,65 грн.; - за лютий 2024 року на суму 49289,64 грн.; - за березень 2024 року на суму 42113,38 грн.; - за квітень 2024 року на суму 5989,96 грн.; - за травень 2024 року на суму 5989,96 грн.; - за червень 2024 року на суму 5989,96 грн.; - за липень 2024 року на суму 5989,96 грн.; - за серпень 2024 року на суму 5989,96 грн.; - за вересень 2024 року на суму 5989,96 грн., а всього на загальну суму 936605,60 грн.
Вказані рахунки містять найменування послуг: - постачання теплової енергії (умовно-змінна частина тарифу/в опалювальному сезоні), - постачання теплової енергії (умовно-постійна частина тарифу), - плата за абонентське обслуговування. Також в рахунках зазначені покази вузла комерційного обліку: тип приладу - SHARKY 775, заводський номер – 51012557, зазначено загальну площу будівлі – 8836,50 кв.м. та опалювальну площу споживача – 1528,50 кв.м. 
Як стверджує позивач, відповідач за спірний період 01.11.2021 – 30.09.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Типового індивідуального договору № 74203001 від 01.11.2021, у зв`язку з чим у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 936 605, 60 грн., що стадо підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 275 ГК України (який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) здійснює відпуск теплової енергії споживачу (абоненту), який зобов`язаний оплатити отриману енергію та дотримуватись умов її використання. Закон прямо забороняє постачання енергії без укладення договору.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
З матеріалів справи слідує, що позивач є надавачем послуги з постачання теплової енергії в м. Запоріжжі.
Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Частини 1, 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлюють, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори укладаються на основі типових або примірних форм, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими органами, з урахуванням різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний, колективний договір) та категорій споживачів (індивідуальний, колективний).
Частина 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що у разі відсутності рішення співвласників багатоквартирного будинку про модель договірних відносин та неукладення договору, з ними автоматично укладається індивідуальний публічний договір приєднання. Текст такого договору оприлюднюється на офіційних веб-сайтах і доводиться до відома співвласників.
Частини 1, 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначають, що договір укладається відповідно до рішення співвласників або уповноваженого органу (управителя, об`єднання співвласників) в одній із трьох моделей: індивідуально кожним співвласником, колективно управителем або колективно об`єднанням співвласників.
У разі публічних договорів приєднання виконавці послуг зобов`язані розміщувати вимоги до якості послуг і іншу інформацію для кожного будинку на своїх офіційних ресурсах.
Плата за комунальні послуги за індивідуальним публічним договором приєднання включає плату за спожиті послуги відповідно до тарифів та плату за абонентське обслуговування, що не перевищує встановлених законом меж.
Прикінцеві положення Закону зобов`язують співвласників багатоквартирних будинків до 01.05.2020 прийняти рішення щодо моделі договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, а виконавців укласти відповідні договори.
Ці положення підтверджують, що підприємства теплопостачання з 01.05.2019 зобов`язані укладати договори на надання послуг за новими правилами, враховуючи волевиявлення споживачів щодо моделі договірних відносин. Якщо такого волевиявлення немає, ініціатива укладення договорів належить виконавцям.
Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 18.11.2021 (справа № 908/3233/20), від 14.12.2023 (справа № 908/2078/22) та від 09.04.2024 (справа № 908/710/23).
Зазначене нежитлове приміщення скаржника є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Отже, існування приміщення скаржника у такому цілісному майновому комплексі як багатоквартирний будинок, є підставою для укладання з відповідачем публічного договору та визнання останнього споживачем послуги з постачання теплової енергії.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:
- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (за наявності);
- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Абзацом 6 пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії №830 від 21.08.2019 передбачено, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу №315 від 22.11.2018.
Відповідно до Методики розподілу загальнобудинкові потреби на опалення складаються з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
Місця загального користування - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Нарахування обсягу та вартості теплової енергії за загальнобудинкові потреби розподіляється між усіма приміщеннями, які є самостійними об`єктами нерухомого майна незалежно приєднані чи відокремлені ці приміщення від системи центрального опалення.
Багатоквартирний будинок в цілому є об`єктом теплопостачання, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. 
За вказаного колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що між сторонами не було укладено публічного договору про надання послуги і постачання теплової енергії в частині, що стосується задоволення загальнобудинкових потреб, за фактом такого споживання тепла.
Власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.
Зазначене нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Власники приміщень та квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно, до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі.
Проте, позивач заявив вимоги про відшкодування вартості опалення не лише в частині задоволення загальнобудинкових потреб, але і безпосередньо стосовно опалення приміщення відповідача.
Однак, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не доведено здійснення безпосереднього опалення приміщення відповідача у зв`язку з наступним.
Між відповідачем (споживач) та позивачем попередньо укладався Договір № 406640 купівлі-продажу теплової енергії та гарячої води від 01.04.2012. 
Згідно додатку 2 "Схема меж поділу теплової мережі" до Договору № 406640 теплова мережа, що перебуває на балансовій належності Споживача, – відокремлена система опалення з приладом обліку і точкою підключення до елеватора ж.будинку (п. 4 додатку). Єдиним приладом обліку для обліку теплової енергії є тепловий лічильник ULTRAHEAT 2WR, номер №65334984. (Копія додатку 2 "Схема меж поділу теплової мережі" до Договору № 406640 надана до відзиву на позовну заяву).
06.03.2013 ТОВ "ПРК" та Концерном "МТМ" складено Акт за березень про місячне постачання теплової енергії споживачу по договору № 406640 за березень 2013 року за адресою: вул. М. Судца, 26, яким зафіксовано, що приладом обліку теплової енергій є тепловий лічильник ULTRAHEAT 2WR, номер № 65334984 – справний, повірений; остання зафіксована кількість теплової енергії (станом на 06.03.2013) - 3406,209 Гкал; вентилі запірної арматури перекриті та опломбовані пломбами КМТМ на подачі - № 6680748, на обратці - № 6680731.
Також з пояснень свідка ОСОБА_1 судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2014 у зв`язку із простроченням терміну державної повірки прилад обліку теплової енергії ULTRAHEAT 2WR, заводський номер № 65334984 та лічильник гарячої води СКВ 1,5, заводський номер 556212 зняті з експлуатації, про що складено Акт на зняття приладів обліку з експлуатації від 01.03.2014.
У листі Концерну "МТМ" від 15.12.2016 № 08-3/1568 зазначено, що станом на 13.12.2016 у нежитловому приміщенні № 123 першого поверху (Літ. А-12, 13, 14, А2) загальною площею 1528,5 кв.м. за адресою: вул. Маршала Судця, 26 перекрито доступ до теплоносія.
Крім того, 24.04.2023 Концерном "МТМ" та ТОВ "ПРК" складений Акт огляду вузла розподільного обліку та приладу – розподілювача теплової енергії за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, 26, у приміщенні № 236 (бойлерна), яке є власністю ТОВ "ПРК" та через яке раніше забезпечувалася подача тепла до нежитлових приміщень № 123, які є власністю ТОВ "ПРК". 
Вказаним Актом від 24.04.2023 зафіксовано, що станом на 24.04.2023 покази теплового лічильника ULTRAHEAT 2WR, номер № 65334984 становлять 3407,698 Гкал, запірна арматура опалювального приладу встановлена в положенні "закрито" (перпендикулярно трубі-носію теплової енергії) та опломбована напівпрозорою зеленою пломбою з маркуванням " 6680748 КОНЦЕРН ГТС", що унеможливлює переведення запірної арматури в інше положення ("відкрито") без пошкодження або розірвання пломби. 
Матеріали справи не містять доказів перепідключення відокремленої системи опалення приміщень ТОВ "ПРК" до іншої системи опалення.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач також надав суду пояснення, що з моменту початку оренди (2017 рік) вказаних вище приміщень та по теперішній час обігрів орендованих приміщень здійснюється виключно електричними кондиціонерами та електричними тепловими завісами. Постійна температура, яка підтримується електроприладами опалення та кондиціонування, у приміщенні протягом всього року становить 20-22 С; наявні у приміщеннях батареї опалення з моменту початку оренди та по теперішній час жодного разу не були джерелом опалення нежитлових приміщень № 123 (на них не подавався теплоносій) та наявна запірна арматура з маркуванням "6680748 КОНЦЕРН ГТС" на трубах весь час знаходяться у положенні "закрито" та опломбовано. 
Отже, встановленими судом фактичними обставинами справи підтверджено, що на час розгляду справи система опалення нежитлового приміщення нежитлового приміщення № 123 загальною площею 1528,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, буд. 26, та належить на праві власності відповідачу, залишається відокремленою від системи опалення житлового будинку. При цьому, прилад обліку теплової енергії ULTRAHEAT 2WR, заводський номер № 65334984, яким було обладнано приміщення ТОВ "ПРК", знято з експлуатації у зв`язку з простроченням терміну державної повірки в березні 2014 року.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у спірному періоді система опалення нежитлового приміщення № 123 загальною площею 1528,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Маршала Судця, буд. 26, була повторно приєднана до загальнобудинкової системи опалення та що теплоносій фактично постачався та споживався у спірному приміщенні відповідача у спірний період безпосередньо із загальнобудинкової системи теплопостачання. 
З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності доказів безпосереднього опалення належного йому приміщення у спірний період.
Належних доказів того у приміщеннях ТОВ "ПРК" наявні інші тепловіддавальні поверхні (зокрема транзитні труби), по яких постачається тепло із системи опалення житлового будинку по вул. Маршала Судця, 26, матеріали справи не містять.
Відповідно до визначень, передбачених Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі – Методика № 315): опалюване приміщення - це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з комбінованою системою опалення - опалюване приміщення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставах. 
Згідно приписів п. 1 р. ІІ Методики № 315 для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики.
У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.
Саме на позивача покладено обов`язок обстеження інженерних систем приміщення для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводів(ів).
Апеляційний суд не вбачає за можливе визнати Акт обстеження системи теплопостачання від 10.12.2012р., в якому описана система теплопостачання відповідача, належним доказом на підтвердження проходження діючих стояків саме загальнобудинкової системи станом на теперішній час. Вказаний акт було складено під час дії Договору № 406640 купівлі-продажу теплової енергії та гарячої води від 01.04.2012 для опису відгалуженої системи опалення відповідача за окремими лічильником, проте у спірний період постачання тепла за вказаним договором було унеможливлено, про що вказано вище.
Окрім того, вказаний акт підписано лише зі сторони позивача, інформації про відмову від підпису акту з боку відповідача документ не містить. 
Щодо витрат на опалення загальнобудинкових потреб колегія суддів зазначає, що з наявного в матеріалах справи та здійсненого позивачем загального розрахунку вартості послуг неможливо виокремити здійснені нарахування щодо опалення приміщення відповідача та загальнобудинкових потреб. 
Згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном "Міські теплові мережі" для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р. № 374 (зі змінами). Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками - перша ставка (умовно-змінні витрати) плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії); друга ставка (умовно-постійні витрати) плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. 
Апелянтом не обґрунтовано, яким чином і за якими формулами Методики здійснювалось нарахування відповідачу усіх складових тарифу.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.
Диспозитивність означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 14 ГПК України).
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
З аналізу змісту наведених статей вбачається, що доведення суми заборгованості є обов`язком особи, яка звертається до суду з вимогою про стягнення такої суми.
Суд зобов`язаний перевірити наданий розрахунок на предмет дотримання у такому розрахунку вимог чинного законодавства та правильності арифметичних розрахунків.
Проте, надані позивачем розрахунки не містять чітко визначеного нарахування та підтвердження вихідних даних, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити правильність такого нарахування та визначити окрему суму боргу за загальнобудинковими витратами на опалення. Однак вказане не позбавляє права позивача на отримання такої плати після здійснення відповідного перерахунку.
Таким чином є безпідставними твердження скаржника про наявність у відповідача боргу у заявленому до стягнення розмірі.
Покладення на відповідача зобов`язань щодо оплати потреб опалення виходячи з усієї належної відповідачеві площі нерухомого майна, за відсутності такого опалення приміщень, суперечить принципу справедливості та може бути розцінено як втручання в його право на мирне володіння своїм майном (в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції грошові кошти є "активом").
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни. У зв`язку з чим, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, сплачений за її подання судовий збір слід покласти на апелянта.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2025р. у справі № 908/3416/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2025р. у справі № 908/3416/24 – залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на Концерн "Міські теплові мережі".
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 12.03.2026р.

Головуючийсуддя А.Є. Чередко 

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов