Справа № 761/5314/26
Провадження №1-кп/761/3287/2026 
В И Р О К 
іменем України

07 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100100000266 від 30.01.2026, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)20.03.2007 року вироком Носівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 187,69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільненого 10.07.2009 по УДО на невідбутий строк 5 місяців 06 днів;
2)18.08.2010 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці, звільненого 08.05.2012 по УДО на невідбутий строк 11 місяців 09 днів;
3)17.05.2013 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 187, на підставі ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, звільненого 17.03.2021 по УДО на невідбутий строк 9 місяців 16 днів;
4)11.02.2022 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187, на підставі ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією майна;
5)23.06.2025 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 186, на підставі ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. звільненого 12.11.2025 по УДО на невідбутий строк 8 років 6 місяців 10 днів для проходження військової служби за контрактом,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, 
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого кримінального правопорушення, 30.01.2026, приблизно о 19 год. 00 хв., під час дії воєнного стану, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Табірна, буд. 36, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого, застосував до потерпілого ОСОБА_6 засіб сльозогінної дратівливої дії, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон?юктиви склери і рогівки 1 ступеню обох очей.
Після чого, ОСОБА_4 , шляхом ривка, відкрито викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 4X», з SIM-картою НОМЕР_2 , вартістю 433 грн. 33 коп., мобільний телефон марки «Nokia», моделі «130 Dual Sim 2023», вартістю 766 грн. 67 коп., грошові кошти у розмірі 2 500 грн., які знаходились у кишенях куртки ОСОБА_6 , сумку через плече, пісочного кольору, вартістю 177 грн. 50 коп., всередині якої знаходилися: зв?язка ключів, чохол для окулярів, вартістю 150 грн., розкладний кишеньковий ніж, червоного кольору, вартістю 200 грн., портсигар чорного кольору, вартістю 120 грн., паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , проїзна картка «Київ Цифровий» та, утримуючи при собі зазначене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 4 347 грн. 50 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення наведені вище. 
Так, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він 30.01.2026, за адресою: м. Київ, вул. Табірна, буд. 36, застосував до потерпілого ОСОБА_6 сльозогінний газ, після чого у потерпілого впала сумка з речами, перелік та вартість яких наведена в обвинувальному акті, які він підняв та залишив місце події. У подальшому, вказані речі у нього були вилучені працівниками поліції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, встановлено винуватість  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.
Дії  ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, за вчинення корисливих злочинів, вчинив тяжке кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України, має неповну середньою освітою, офіційно не працює, сталих соціальних зв`язків не має. 
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Посилання в обвинувальному акті на наявність пом`якшуючої обставини - з`явлення із зізнанням в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити  ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних праволвпорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_4  вчинив дане кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання призначеного йому за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2025, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків. До покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2025, враховуючи правила зазначенні у положенні ч. 4 ст. 71 КК України.
У строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, за правилами ст. 72 КК України, а тому строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання. 
З метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного покарання до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартоюслід залишити без змін.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Києво- Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2025 та остаточно визначити до відбуття  ОСОБА_4  покарання у виді позбавленні волі на строк 9 (дев`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4  рахувати з моменту його затримання, тобто з 31 січня 2026 року. 
Запобіжний захід  ОСОБА_4  у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залучення експерта в розмірі 5 794 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 10 коп. 
Речові докази: газовий балончик «Кобра 1-Н» - знищити; мобільний телефон «Galaxy s10», зв`язку ключів, розкладний ніж червоного кольору з первинним упакуванням, особисті речі ОСОБА_4 , свідоцтво про народження, свідоцтво про присвоєння підвищення робочої комунікації, додаток до свідоцтва, картку платниців податків - повернути та передати у розпорядження ОСОБА_4 ; сумку через плече пісочного кольору з ремінцем до неї, мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 4X», з SIM-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Nokia», моделі «130 Dual Sim 2023», ручку письмову чорного кольору, зарядний пристрій білого кольору з перехідником чорного кольору, портсигар чорного кольору з наявними в середині цигарками, дві запальнички в пластикових корпусах рожевого та оранжевого кольорів, ніж з ручкою червоного кольору, пластикову картку синього кольору з написом «Київ Цифровий», га зворотній частині надпис «Транспортна картка», окуляри для зору, грошові кошти у розмірі 2 500 грн., які знаходились у кишенях куртки ОСОБА_6 , сумку через плече, пісочного кольору, вартістю 177 грн. 50 коп., всередині якої знаходилися: зв?язка ключів, чохол для окулярів, вартістю 150 грн., розкладний кишеньковий ніж, червоного кольору, вартістю 200 грн., портсигар чорного кольору, вартістю 120 грн., паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , проїзна картка «Київ Цифровий» - повернути у розпорядження ОСОБА_6 ; інші - зберігати в матеріалах справи. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя