Справа №524/168/26
Провадження №2/524/2064/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 20985,63 грн, ухвалив таке рішення.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26.12.2018 між  ОСОБА_1  та АТ «ІДЕЯ БАНК» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит. 17.11.2023 права вимоги за кредитним договором були відступлені ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу. 
Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом становить 20985,63 грн.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач подала заяву в якій вказала, що проти стягнення з неї заборгованості не заперечує. 
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що 26.12.2018 між  ОСОБА_1  та АТ «ІДЕЯ БАНК» був укладений кредитний договір Р07.00501.004720099 за умовами якого банк зобов`язався надати кредит на поточні потреби в сумі 8500 грн зі сплатою 15% річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит разом з процентними платежами. Строк кредитування становив 48 місяців.
17.11.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №17112023 за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором Р07.00501.004720099.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги коштів в сумі 20985,63 грн.
НОРМИ ПРАВА
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі – Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОЦІНКА СУДУ
Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника – повернути кошти та сплатити проценти.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється. Права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Також в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»).
З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору його сторони визначили строк кредитування 48 місяців(1461 днів) та погодили графік погашення заборгованості. 
Відповідно до затвердженого сторонами графіка погашення заборгованості загальна вартість кредиту з урахуванням всіх відсотків на комісій становила 22867,49 грн. 
Так, з наданої первісним кредитором виписки вбачається внесення відповідачем коштів на загальну суму -2534,48 грн.
Отже, суд враховує те, що свій обов`язок з повернення кредиту, сплати відсотків відповідач належним чином не виконала. Разом із тим, суд вважає, що проведений позивачем розрахунок не відповідає вимогам законодавства та правовим позиціям Верховного Суду, у зв`язку із чим суд вважає за можливе позов задовольнити частково.
Відтак, суд стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за договором Р07.00501.004720099 від 26.12.2018 в сумі 20333,01 грн(22867,49 грн – 2534,48 грн)
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2933.83 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог(96.89%)
Керуючись ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 – 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, 07400, Броварський р-н, Київська обл., місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 2) заборгованість за договором Р07.00501.004720099 від 26.12.2018 в розмірі 20333,01 грн та судові витрати в сумі 2933.83 грн.
В іншій частині вимог – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ