КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/27230/25 Головуючий у І інстанції - Кирильчук І.А.
апеляційне провадження №22-ц/824/4929/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2026 року  м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі Уряду російської федерації, Публічного акціонерного товариства «Газпром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром-Капітал», Міжнародної компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої військовою агресією проти України,- 

установив:

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до рф в особі Уряду рф, ПАТ «Газпром», ТОВ «Газпром-Капітал», Міжнародної компанії ТОВ «Газпром Інтернешнл Лімітед» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої військовою агресією проти України. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що на підставі ч. 3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. 
Отже, він має право подати позов за місцем свого проживання, перебування або за місцем заподіяння шкоди. Поняття «місце проживання» не зводиться виключно до зареєстрованого місця проживання. Заподіяна шкода у даному випадку також завдана за місцем мого фактичного проживання. 
Таким чином, вказує, що суд першої інстанції безпідставно обмежив його право на доступ до правосуддя
Звертає увагу, що він з 2016 року на постійній основі мешкає у м. Києві, а його реєстрація у м. Хмельницьку носить виключно формальний характер.
Просив суд, скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, суд першої інстанції виходив з того, що приписи ч. 3 ст. 28 ЦПК України прямо вказують на те, що місце проживання чи перебування позивача має бути зареєстрованим. У позивача відсутнє зареєстроване місце проживання чи перебування в Голосіївському районі м. Києва, а тому вищевказана позовна заява не є підсудною Голосіївському районному суду м. Києва.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов підсудний Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_1 .
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позивач не має права на альтернативну підсудність за фактичним місцем проживання, відмінним від зареєстрованого, а тому справу вірно передано до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за загальними правилами підсудності.
Доводи апеляційної скарги щодо права позивача на подачу позову за місцем фактичного проживання, апеляційним судом відхиляються як такі, що не відповідають вимогам процесуального закону.
Положення ст. 27, ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.
Колегія суддів звертає увагу, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.
Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.
Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.
Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.
Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.
Отже, положення ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені в ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.
Такий висновок про застосування норм права, зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24 червня 2024 року у справі №554/7669/21.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 375, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана