Справа № 317/5189/25
Провадження №2-о/317/22/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року          м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Каряки Д.О.,
при секретарі Щербини В.Г.,
за участю заявника ОСОБА_1 її представника адвоката Жеби Є.О. (в режимі відеоконференції), представника заінтересовані особи Міністерства оборони України - Застеби А.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, яку в ході судового розгляду було уточнено, у якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю між нею та ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 03.01.2013 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті її чоловіка ОСОБА_4 .
В обґрунтування заяви, заявником зазначено, що з 25.08.1998 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.12.2012 р. було розірвано. Від шлюб мають двох дітей: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після ухвалення рішення суду вони продовжували проживати разом за однією адресою, спільно користувалися житлом, мали спільний бюджет, здійснювали витрати на побутові потреби сім`ї, разом виховували спільних дітей та підтримували сімейні відносини. Чоловік заявника - ОСОБА_4 перебував на військової службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 08.10.2022 р. по 11.11.2024 р. На ім`я заявника 14.11.2024 р. надійшло сповіщення про те, що її чоловік ОСОБА_4 - солдат, стрілець-санітар 3-го механізованого взводу, механізованої роти, військової частини НОМЕР_1 , виконував бойове завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України через військову агресію російської федерації на лінії зіткнення північно-західніше н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області з 11.11.2024 р. рахується безвісті зниклим. 29.09.2025 р. на ім`я заявника надійшло сповіщення про те, що її чоловік ОСОБА_4 - солдат, стрілець-санітар 3-го механізованого взводу, механізованої роти, військової частини НОМЕР_1 (на даний час 7224), загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі н.п. Старомайорське Донецької області, відповідно до «Постанови про ідентифікацію особи» Ярмолинське відділення Хмельницького районного відділу СМЕ ДСУ. Постановою слідчого від 01.09.2025 р. заявника визнано потерпілою в межах кримінального провадження № 12025240000000802, відомості про яке внесені 20.06.2025 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу, заявник з померлим чоловіком не зареєстрували шлюб, заявник не має можливості реалізувати свої права. Як зазначено заявником, метою встановлення факту спільного проживання заявника з померлим ОСОБА_4 є здійснення своїх прав як дружини військовослужбовця, зокрема, отримання пільг та їх реалізації для отримання одноразової грошової допомоги, як дружина загиблого. При цьому, як зазначає заявник ОСОБА_1 , на вступ у спадщину вона не претендує.
13.01.2026 р. представником заінтересованої особи Міністерства оборони України - Застебою А.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано письмові пояснення, які зокрема містять заперечення про заяви ОСОБА_1 . Як на підставу заперечень проти заяви представник Міністерства оборони України послалась на те, що проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ведення ними спільного господарства не підтверджені належними доказами, матеріали справи не можуть підтвердити наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, що у сукупності досліджених доказів свідчить про те, що між Заявницею та зниклим безвісті не склалися та не мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. За таких підстав вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, є недоведеним, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню. Також представник Міністерства оборони України зазначила, що у разі задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Виходячи з цього, Міністерство оборони України заперечує проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право (а.с.196-201, т.1).
03.02.2026 р. представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Жебою Є.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано додаткові пояснення, на спростування доводів Міністерства оборони України, викладених у письмових пояснень щодо заяви ОСОБА_1 (а.с.227-235, т.1).
05.03.2026 р. представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Жебою Є.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4-5, т.2).
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Жеба Є.О. вимоги, викладені в заяві підтримали та просили задовольнити. 
Заінтересовані особи:  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є дітьми заявника ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснили, що вимоги викладені в заяві підтримують та проти задоволення не заперечують.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судовому засіданні пояснила, що вимоги викладені ОСОБА_1 в заяві не підтримує з підстав, викладених Міністерством оборони України у письмових пояснень, що долучені до матеріалів справи. 
Суд, вислухавши учасників судового розгляду та свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Приписами ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено, що 25.08.1998 року Лукашівською сільською радою Запорізького району Запорізької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , про що складно відповідний актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.77, т.1). У зв`язку з реєстрацією шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ». 
У шлюбі народилось двоє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в справі (а.с.94,99, т.1). 
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.12.2012 у справі № 0810/5440/2012 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.01.2013 року (а.с.78, т.1). 
Як на підставу звернення з вищевказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 зазначила, що не зважаючи на розірвання шлюбу, яке було помилковим кроком, сторони не припинили відносини, продовжили проживати разом за однією адресою та вести спільне господарство, здійснювали витрати на побутові потреби сім`ї, мали спільний бюджет, разом виховували спільних дітей, продовжували життя, як подружжя та планували майбутнє. Їх стосунки після розірвання шлюбу мали усі ознаки фактичного шлюбу: спільне проживання, взаємна турбота, ведення спільного господарства, утримання спільних дітей та забезпечення сімейних потреб. Питання щодо повторного укладання шлюбу не порушували, оскільки вважали це формальністю, яка не впливає на сутність їх відносин, що фактично залишались сімейними. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу, заявник з померлим чоловіком не зареєстрували шлюб, заявник не має можливості реалізувати свої права. Як зазначено заявником, метою встановлення факту спільного проживання заявника з померлим ОСОБА_4 є здійснення своїх прав як дружини військовослужбовця, зокрема, отримання пільг та їх реалізації для отримання одноразової грошової допомоги, як дружина загиблого.
Слід звернути увагу, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. На це вказала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 МОУ №1201 від 24.03.2025, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.83, т.1), солдат ОСОБА_4 перебував на військовій службі за загальною мобілізацією (згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022) у військовій частині НОМЕР_1 з 08.10.2022 року по 11.11.2024 (зниклий безвісті).
14.11.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу заявника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 надіслано сповіщення сім`ї № С3/14272, про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , стрілець-санітар 3-го механізованого відділення, 2-го механізованого взводу, механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу з 28.06.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 , вірний військовій присязі, виконував бойове завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України через військову агресію російської федерації на лінії зіткнення північно-західніше н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області з 11.11.2024 р. рахується безвісті зниклим (а.с.87, т.1).
16.11.2024 р. за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024082050002323 внесенні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України(а.с.93, т.1).
Постановою старшого слідчого-криміналіста ВРЗСЖЗО СУ ГУНП в Хмельницькій області Кучкіну Л.М. визнано потерпілою і межах кримінального провадження №12025240000000802, відомості про яке внесено 20.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с.89-90, т.1). 
29.09.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу заявника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , надіслано сповіщення сім`ї № С3/14272, про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , стрілець-санітар 3-го механізованого відділення, 2-го механізованого взводу, механізованої роти військової частини НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_3 ), відданий військовій присязі на вірність Українському народові, мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі н.п. Старомайорське Донецької області. Відповідно до «Постанови про ідентифікацію особи» Ярмолинське відділення Хмельницького районного відділу СМЕ ДСУ (а.с.88, т.1). 
Згідно свідоцтва про смерть, виданого Олександрівським ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 46 років, місцем смерті зазначено: Донецька область, Волноваський р-н, село Старомайорське, про що 01.10.2025 року складено відповідний актовий запис № 2897 (а.с.34, т.1).
Відповідно до Акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 09.10.2025 року, складеного комісією у складі: старости Лукашівського старостинського округу тимчасово виконуючі обов`язки Відраднінського старостинського округу Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Бєлогурової О.В., депутата Широківської сільської ради Головань Р.Г., проведеним обстеженням встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована і постійно проживає, ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був похований 03.10.2025 р. с. Лукашеве. Діти: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією родиною за вище вказаною адресою. Під час відвідування встановлено, що ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 , чоловік - ОСОБА_4 , зареєстровані і постійно проживали родиною за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25,86, т.1).
Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 від 22.10.2020 р., Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області посвідчує, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності гр.: ОСОБА_4 - 1/4 частки, ОСОБА_1 - 1/4 частки, ОСОБА_2 - 1/4 частки, ОСОБА_3 - 1/4 частки (а.с.24,т.1).
Оскільки ОСОБА_1 після розлучення з ОСОБА_4 продовжували проживати разом, виховували спільних дітей та заявниця не вступала в інший шлюб підтверджує відсутність спору про право між заінтересованими особами. Зазначене підтверджується нотаріально посвідченою 02.02.2026 р. заявою ОСОБА_1 , копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.229,т.1), згідно якої ОСОБА_1 повідомлено, що її єдиний шлюб з гр. ОСОБА_4 був розірваний, а саме з 03.01.2013 року, у зареєстрованому шлюбі, як на території України так і за її межами, не перебуває, на сьогоднішній день її сімейний стан - розлучена. 
Згідно витребуваної судом інформації, наданої Відділом ДРАЦС у Запорізькій області, перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб відносно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з 12.12.2012 р. по 11.11.2024 р. - не виявлено (а.с.2, т.2).
На підтвердження ведення спільного господарства родиною ОСОБА_9 за адресою проживання АДРЕСА_1 та придбання майна в інтересах сім`ї, представником заявника долучено Договір купівлі-продажу металопластикових вікон TM Rehau вартістю 21 136 грн., який був укладений 15.03.2019 року безпосередньо ОСОБА_4 (а.с.235, т.1). 
Отже, з огляду на зазначене судом встановлено, що в період перебування в зареєстрованому шлюбу та після його розірвання, подружжя ОСОБА_9 проживало разом за однією адресою, вели спільне господарство.
На підтвердження факту підтримання сімейних відносин після розірвання шлюбу, заявником надано особисте листування з чоловіком. З огляду на листування встановлено, що після розірвання шлюбу подружжя продовжувало вести спільний побут, та дбати один про одного. Дружина турбувалась потребами чоловіка, купувала необхідні йому речі, коли він проходив військову службу, чоловік здійснював подарунки дружині, висилав посилки (а.с.127-129, т.1).
Факт проживання заявника ОСОБА_1 з померлим чоловіком без реєстрації шлюбу, крім долучених позивачем письмових доказів, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.
Так, свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_10 . Їй відомо, що з моменту одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вони вели спільне господарство, завжди проживали разом однією сім`єю. Про те, що вони були розлучені їй взагалі не було відомо. 
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є старостою Лукашівського старостинського округу. Родину ОСОБА_9 знає з 2021 року, коли вона стала старостою. Їй відомо про те, що ОСОБА_9 проживали як одна сім`я та вели спільне господарство. Їй не було відомо про те, що ОСОБА_9 були розлучені. 
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що є сусідом ОСОБА_9 , проживає поряд у будинку АДРЕСА_2 . Останніх знає більше 30 років. Йому відомо про те, що ОСОБА_9 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Про те, що вони розлучені йому не було відомо. Тільки після смерті ОСОБА_13 , заявниця йому розповіла, що вони розлучені. 
Отже, з огляду на свідчення допитаних свідків, а також з огляду на їх письмові пояснення щодо обставин заяви, судом встановлено, що всі свідчення свідків є такими, що підтверджують факт проживання подружжя однією сім`єю, свідки вказали, що їм особисто відомо, що подружжя вело спільне господарство, підтримували один одного та мали спільний побут.
Крім того, в судовому засіданні були досліджені фотоматеріали різних років життя (а.с.116-123, т.1), які свідчать про спільне проведення часу заявника, її загиблого чоловіка та їх дітей. Таким чином, надані спільні фото, листування, направлення посилки тощо, підтверджують факт того, що подружжя після розірвання шлюбу не припинили шлюбні стосунки.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Вимогами п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, визначає СК України.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 р. у справі № 695/1732/16-ц). У постанові від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суд зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 року М757/8786/15-ц.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Верховний суд у складі колегії судії КЦС постановою у справі №395/628/21 від 09.05.2023 р. зазначив наступне: «Проживання сторін в одній квартирі, сплата позивачем заборгованості з ЖКП, участь у проведенні ремонтних робіт, є підставами для встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу».
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є «конкубінат», тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-5-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до положень ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до нормою ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
З урахуванням наданих суду письмових доказів, пояснень заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідків, а також ураховуючи, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу заявнику необхідно для підтвердження права на отримання грошової допомоги та реалізації інших прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з 03.01.2013 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 - до дня його загибелі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 15,16, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 273, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України,суд, - 
ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 03 січня 2013 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Копію рішення направити сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складання.

Суддя:         Д.О. Каряка