Справа № 591/10243/25 
Номер провадження 22-ц/816/1569/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 лютого 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів Собини О.І., Сидоренко А.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року (суддя Зеря Ю.О), ухвалене у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

09 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовано наступними обставинами.
07 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №13797-11/2024. 
25 квітня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на загальну суму 16650 грн, з яких: 8650 грн основна сума боргу, 3000 грн відсотки за користування кредитом, 5000 грн штраф. 
Із моменту отримання права вимоги, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у загальному розмірі 16650 грн, яку товариство просило стягнути з неї на свою користь, а також понесені судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №13797-11/2024 у розмірі 11650 грн, з яких: 8650 грн тіло кредиту, 3000 грн відсотки за користування кредитними коштами; 2118,70 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із рішенням про часткове задоволення позову, вказує про відсутність належних та допустимих доказів перерахування коштів позичальнику за вказаним кредитним договором, оскільки повідомлення №3426_250806142018 від 06 серпня 2025 року, на яке послався суд, не містить номера та дати кредитного договору. Зазначає, що належними та допустимими доказами на підтвердження надання кредитних коштів позичальнику є первинні банківські документи. Застосувавши концепцію негативного доказу, використання якого у цивільному судочинстві заборонено, суд поклав тягар спростування позиції позивача на відповідача. Звертає увагу, що стороною відповідача не заперечувалося (та не підтверджувалося) отримання кредитних коштів, тому обов`язку надання доказів на підтвердження своїх заперечень і відповідачки не виникло. Позиція сторони відповідача озвучувалася у судовому засіданні і будувалася на недоведеності позову. Вважає, що сторона не зобов`язана надавати докази на підтвердження своїх відповідей наданих на поставлені судом питання. Саме на позивача у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором покладається обов`язок доведення належними та допустимими доказами підстав для стягнення такої заборгованості. Звертає увагу на наявність у відповідачки пільг передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки вона є дружиною військовослужбовця. До апеляційної скарги додано копію свідоцтва про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_1 із 27 лютого 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , та довідку військової частини від 26 грудня 2025 року про перебування її чоловіка ОСОБА_3 на військовій службі з 28 травня 2008 року і по час надання довідки, з 25 травня 2022 року ним укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 5 років. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що кредитний договір укладено в електронній формі та зі сторони відповідачки підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що відповідає Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до письмової форми; вона самостійно ініціювала укладення договору, заповнивши заявку в особистому кабінеті, пройшовши ідентифікацію та підтвердивши умови кредитування; сторони погодили всі істотні умови договору: суму кредиту, строк, процентну ставку, порядок повернення та графік платежів; електронний документ з накладеним підписом є оригіналом і кожен електронний примірник вважається оригіналом відповідно до закону; відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала часткові платежі 06 грудня 2024 року, 05 січня 2025 року, 04 лютого 2025 року, що підтверджує визнання договору та отримання коштів; докази перерахування коштів підтверджені інформаційною довідкою платіжного оператора та розрахунком заборгованості; позивач не володіє банківськими виписками, оскільки така інформація є банківською таємницею; відповідач мав можливість надати власну виписку, але не скористався цим правом, а також не спростував розрахунок заборгованості, не надав власного розрахунку та не заявив клопотання про проведення експертизи; відступлення права вимоги здійснено на підставі договорів факторингу; сторона відповідача не довела наявність підстав для застосування пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що фактично сторона відповідача не заперечує факт отримання кредиту, але вказує на те, що позивач не довів позовні вимоги, і в такий спосіб намагається ухилитися від виконання зобов`язання по поверненню кредиту. 
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту №13797-11/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки (а.с. 6-10).
Відповідно до пункту 1.1 договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно із підпунктом 1.2 договору, мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, строком на 120 днів. Дата надання кредиту 07 листопада 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів кінцева дата погашення кредиту 06 березня 2025 року.
У пункті 1.4 договору сторони погодили, що за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 1 % в день на залишок заборгованості.
Орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення цього договору складає 22000 грн, а загальні витрати по кредиту складають 12000 грн.
За умовами пункту 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
У розділі 8 «Реквізити та підписи сторін» вказані ідентифікаційні дані позичальника, зокрема і дані картки для перерахування кредиту.
Кредитний договір №13797-11/2024 підписаний відповідачкою 07 листопада 2024 року шляхом введення одноразового ідентифікатора W0312 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет.
Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту від 07 листопада 2024 року№13797-11/2024 містить Графік платежів, який підписаний позичальником, та є невід`ємною частиною цього кредитного договору (а.с. 10). 
Також ОСОБА_1 у вказаний спосіб було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 12).
Інформаційною довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 07 листопада 2024 року №13797-11/2024 підтверджується факт перерахування первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 07 листопада 2024 року о 08:00:17 год через платіжний сервіс іPay.ua, номер транзакції 559386140, на карту № НОМЕР_1 кредитних коштів в сумі 10000 грн (а.с. 14).
25 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №250425, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимог до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно із Додатком № 1, та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 15-16).
Оплата за відступлення прав вимоги згідно із Договором факторингу від 25 квітня 2025 року №250425 підтверджується платіжною інструкцією від 29 квітня 2025 року № 22703 (а.с. 18)
Згідно із Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 25 квітня 2025 року № 250425 ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 6975 (а.с. 17).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 листопада 2024 року №13797-11/2024, на загальну суму 16650 грн, з яких: 8650 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3000 грн - заборгованості за відсотками, 5000 грн - заборгованості за штрафом (а.с. 19).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 листопада 2024 року №13797-11/2024 вбачається, що позичальником періодично вносилися платежі на погашення заборгованості по кредиту (а.с. 20-22).
Щодо приєднаних до апеляційної скарги доказів, зокрема копії свідоцтва про шлюб та довідки військової частини від 26 грудня 2025 року про проходження чоловіком відповідачки військової служби у Збройних Силах України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - скаржника).
Оскільки в апеляційній скарзі сторона відповідача не ставить питання про необхідність прийняття вказаних доказів судом апеляційної інстанції та не зазначає обставин, які унеможливили подання таких доказів в суді першої інстанції, тому вказане питання апеляційним судом не вирішується.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження факти укладення кредитного договору, перерахування кредитних коштів та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом у строк, передбачений договором.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, електронними доказами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитний договір укладений в електронній формі та підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується із положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор на картковий рахунок відповідачки перерахував за допомогою платіжної системи сервіс іPay.ua грошові кошти в сумі 10000 грн. 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
Факт переходу права вимоги за спірним кредитним договором до боржника ОСОБА_1 підтверджується договором факторингу, складеними на його виконання Актом прийому-передачі Реєстру боржників та Реєстром боржників. 
Докази сплати заборгованості за кредитним договором жодному із кредиторів у матеріалах справи відсутні.
У постанові від 03 липня 2025 у справі №219/10735/2013 Верховний Суд зауважив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (також див.: пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази в їх сукупності є переконливими та достатніми для висновку про наявність між сторонами зобов`язання за кредитним договором та стягнення заборгованості за цим договором. Відповідач таких доказів не спростував і не надав доказів на підтвердження того, що кошти не зараховувалися на її картку.
Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстави для скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного перегляду. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Понесені заявником витрати, пов`язані з апеляційним переглядом судового рішення, покласти на апелянта відповідно до статті 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 17 лютого 2026 року.

Головуючий (суддя-доповідач) Д.В. Сізов 

Судді О.І. Собина 

А.П. Сидоренко