Справа № 216/1064/26 
Провадження № 1-кп/216/635/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області  

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 12026046230000023 від 04.02.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Гардабані, Грузія, громадянин України, має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
11.12.2025 приблизно о 20.00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи біля будинку № 49 на мікрорайоні Всебратське-2 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де побачив раніше знайомого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на завдання побоїв та фізичного болю потерпілому ОСОБА_4 .
Діючи умисно, ОСОБА_3 реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_4 , на відкритій ділянці місцевості біля під`їзду №2 будинку № 49 на мікрорайоні Всебратське-2, наніс один удар своєю правою рукою в область обличчя потерпілому ОСОБА_4 , тим самим завдав останньому фізичного болю, при цьому не спричинивши тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подав до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , тому сумнівів у добровільності його позиції не виникло.
За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, доведена поза будь-яким розумним сумнівом.
Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений  ОСОБА_3   раніше не судимий, має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно працевлаштований, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно . 
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, мотиви, спосіб, обстановку та наслідки його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність судимостей та офіційної роботи, перебування на обліку у лікаря-нарколога, посередню характеристику за місцем мешкання/роботи, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу, саме таке покарання, на думку суду, сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім.
За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України. 
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1