ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 747/33/26
Головуючий у першій інстанції – Тіщенко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/895/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В., 
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: Талалаївська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2026 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 та його за адресою: АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_3 (дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Заяву обґрунтовував тим, що він є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджено рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 ( справа №747/183/25).
Зазначав, що для оформлення спадщини після померлого батька він звернувся із заявою до державного нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду із даною заявою. 
Указував, що на момент смерті ОСОБА_3 він проживав та був зареєстрований разом з ним за адресою АДРЕСА_1 . 

Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.01.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем. Роз`яснено заявнику та його представнику право звернення до суду в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.01.2026 скасувати та повернути справу на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду нормам права та на їх передчасність.
Заявник наголошує, що необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору.
Указує, що сам факт подачі заяви про відкриття спадкової справи ОСОБА_2 не робить її автоматично спадкоємцем, враховуючи, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність родинних зв`язків, а будь яких дій ОСОБА_2 в продовж 8-ми років не здійснювалось.
Уважає, що Талалаївським районним судом Чернігівської області не встановлено, чи існує спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як спадкоємців, що претендують на спадкове майно після померлого ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, виходив з того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки не є безспірними і пов`язані із вирішенням спору про право між ОСОБА_1 та наявним спадкоємцем ОСОБА_2 .
Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Виконавчим комітетом Чернецької сільської ради Талалаївського району Чернігівської області 26.06.2008 (а.с. 15).
05.10.2018 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 до Талалаївської районної державної нотаріальної звернулась ОСОБА_2 (а.с. 14 зворот).
Із витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 05.10.2018 №53562608 вбачається, що 05.10.2018 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №215/2018 (а.с. 16).
06.12.2018 державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Охріменко Н.С. надана відповідь №1755/02-14 на звернення ОСОБА_2 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , в якій зазначено, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно на даний час не має підстав. Згідно представленого ОСОБА_2 документу про родинні відносини: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Чернецьким бюро ЗАГС Роменського району Сумської області 26.11.1964, в графі батько відсутній запис щодо прізвища, ім`я та по-батькові її батька. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є її батьком (а.с. 26 зворот).
Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 (справа №747/183/25) задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).
Із відповіді державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори Шари В.В. від 23.07.2025 №740/02-14 на звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини вбачається, що 05.10.2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Талалаївською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №215/2018, яка 29.06.2023 була передана згідно з Актом приймання-передавання незакінчених спадкових справ до Ічнянської державної нотаріальної контори. За матеріалами згаданої спадкової справи ОСОБА_4 не подавав заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, крім того, в матеріалах спадкової справи зберігається довідка, видана Чернецькою сільською радою Талалївського району Чернігівської області 06.08.2018 за №220, згідно з якою померлий ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з ним були зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 надав довідку, видану Чернецьким старостинським округом Талалаївської селищної ради Чернігівської області 28.01.2025 за №56, згідно з якою ОСОБА_3 зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з ним були зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з тим, що зміст вищезазначених довідок суперечить один одному, виникає спір щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а отже, і факт прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого батька є спірним. Враховуючи зазначене, для встановлення факту постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або для визначення додаткового строку, достатнього для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду (а.с. 10).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорій справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку встановлюються інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Згідно з ч. 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, – залишає заяву без розгляду.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

У цій справі заявник просить встановити факт його спільного проживання з померлим ОСОБА_3 , зазначаючи, що встановлення даного факту необхідне йому для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого батька.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що 05.10.2018 за заявою ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №215/2018. 
06.12.2018 державним нотаріусом Охріменко Н.С. відмовлено у видачі свідоцтва ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних зв`язків між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та рекомендовано заявниці звернутись до суду для встановлення факту батьківства.
Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).
Так, суд першої інстанції належним чином не перевірив, хто є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював факт спільного проживання заявника з померлим ОСОБА_3 . Тобто суд не встановив коло спадкоємців, а також між ким існує спір, адже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.
Необхідність встановлення факту, про який просить заявник, для отримання спадщини сама по собі не свідчить про наявність спору. 
Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і не підтвердженим. Без відкриття провадження у справі неможливо встановити фактичні обставини щодо наявності спору про право.
Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15.04.2020 у справі №302/991/19, від 14.12.2022 у справі №180/2132/21, від 20.12. 2023 у справі №761/16555/23.
З огляду на викладене наявні правові підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.01.2026 з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2026 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 24.04.2026. 

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко