ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2025 р. Справа№ 910/844/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Мальченко А.О. 
Хрипуна О.О. 

при секретарі судового засідання Цікра А.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 17.02.2025
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 (повний текст рішення підписано 05.06.2024)
у справі №910/844/24 (суддя Привалов А.І.)
за позовом Керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі: 1) Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради; 
2) Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 126 384,74 грн,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Керівник Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі: 1) Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради; 2) Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 126 384,74 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткові угоди № 1 від 20.01.2021, № 4 від 05.02.2021, № 5 від 05.02.2021, № 6 від 15.02.2021, № 8 від 22.02.2021 до Договору № 1-GAS-2021 постачання природного газу (для споживачів, які не є побутовими) від 03.12.2020, укладені між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, зокрема ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними, а надмірно перераховані кошти в сумі 126 384,74 грн підлягають поверненню.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі природного газу за договором, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідно органом місцевого самоврядування є Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області.
Оскільки засновником Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради є Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, та до повноважень ради належить здійснення контролю за ефективністю використання фінансових, матеріальних та трудових ресурсів, цільового та ефективного використання бюджетних коштів та ефективністю управління спеціальної шкоди, суд дійшов висновку, що Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади Дорошівської сільської ради, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі та відповідно наділена повноваженнями щодо звернення до суду з вимогою про стягнення зайво сплачених бюджетних коштів за спірним договором, а також і щодо отримання цих коштів. 
З огляду на межі заявлених вимог та те, що у цій справі позов прокурора про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 126 384,74 грн заявлено на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради, а не на користь належного позивача - Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, тобто особи, якій належить право такої вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним, бо не призводить до поновлення майнових прав належного позивача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначав про порушення судом норм процесуального права (ст.7, 47, 53, 74-79, 86 ГПК України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.19, 53 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч.2 ст.55, ч.1 ст.63 закону України «Про місцеве самоврядування», рішення прийнято за неполвного зясування судом обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах.
Прокурор зазначає про правомірність звернення з позовом в інтересах Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, обраний спосіб захисту порушеного права вважає ефективним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24; справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Розпорядженням Керівника апарату від 24.10.2024 №09.1-08/3980/24 у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відрядженні з 23.10.2024 по 26.10.2024 та виходом у тривалу відпустку з 27.10.2024, справу №910/844/24 передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 справу №910/844/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Скрипки І.М., суддів: Хрипуна О.О., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2024 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24; справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Під час апеляційного перегляду з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, у справі оголошувалась перерва для надання сторонам часу для подачі обґрунтованих пояснень щодо обставин справи, та у звзку з неявкою представника відповідача, останній раз на 17.02.2025.
Явка представників сторін
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Прокурор в судових засіданнях апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
Представники позивачів 1 та 2 в судові засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду через підсистему «Електронний суд» надали заяви про розгляд справи у відсутність їх представників.
Одночасно виклали позицію про підтримання позовних вимог прокурора в повному обсязі.
Представник відповідача в судові засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 17.02.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
03.12.2020 між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради (за договором - Споживач) та ТОВ «ТРАНСГАЗПРОМ» (за договором - Постачальник) було укладено Договір № 1-GAS-2021 про постачання природного газу (для споживачів, які не є побутовими), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та в порядку, передбачених цим Договором.
Розрахунки за реалізований Споживачеві природний газ здійснюються за ціною 3 329,15 грн, крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ 3994,98 грн за 1000 (тисячу) м. куб. (п.4.1).
У п.4.2. Договору Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 4.1. цього розділу, є обов`язковою для Сторін та може бути змінена за ініціативою Постачальника, шляхом внесення Сторонами змін до Договору. Визначена на її основі вартість послуг з постачання газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за поставлений газ згідно з умовами Договору.
Відповідно до п. 4.3.2 Договору, загальна вартість Договору складає 357 950,00 грн та складається з вартості всіх щомісячних договірних обсягів природного газу, поставлених Споживачу протягом дії цього Договору та на його умовах згідно актів приймання-передачі природного газу.
Оплату вартості послуг з постачання газу Споживач здійснює згідно акту виконаних робіт (п.4.4).
Згідно з п. 4.5. Договору оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Постачальника, зазначений в реквізитах до даного Договору, протягом 10 банківських днів з дня отримання акту виконаних робіт.
Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2021 року (п.10.1).
Додатком №1 до Договору встановлені договірні обсяги постачання природного газу на 2021 рік.
Джерелом фінансування зазначеної закупівлі згідно оприлюдненого Відділом ОКМС Дорошівської с/р на веб-порталі «Рrozorro» плану закупівлі є кошти місцевого бюджету.
У подальшому, між позивачем-1 та ТОВ «ТРАНСГАЗПРОМ» було укладено 9 додаткових угод, якими змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, що є порушенням положення п.2 ч 5 ст.42 Закону «Про публічні закупівлі» та умов договору.
Крім того, прокурор зазначає, що відповідач на підставі недійсних додаткових угод від 20.01.2021 №1, від 05.02.2021 №4, від 05.02.2021 №5, від 15.02.2021 №6, від 22.02.2021 №8 до Договору № 1-GAS-2021 про постачання природного газу (для споживачів, які не є побутовими) від 03.12.2020 зайво отримав грошові кошти у загальній сумі 126 384,74 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного прокурором в апеляційній скарзі
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Питання щодо представництва прокурором інтересів громадянина або держави в господарському суді, а також особливості здійснення ним окремих форм представництва таких інтересів врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
У пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18 наведено висновок: "держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді".
У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила: "Відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу".
У п.79-80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 визначено, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Висновки суду першої інстанції про те, що Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади Дорошівської сільської ради, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі та відповідно наділена повноваженнями щодо звернення до суду з вимогою про стягнення зайво сплачених бюджетних коштів за спірним договором, а також і щодо отрима ння цих коштів, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
У цій справі прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі, в тому числі, Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради.
В обґрунтування звернення із вказаним позовом, прокурор в обґрунтування порушення інтересів держави послався на укладення Відділом освіти оспорюваних додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки природного газу.
Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена
пасивна поведінка Відділу освіти щодо захисту порушених інтересів держави.
Статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ст. 1, 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Відділ освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради, затвердженого рішенням Дорошівської сільської ради від 22.01.2021, Відділ освіти є виконавчим органом Дорошівської сільської ради, що створений сільською радою у структурі її виконавчих органів, підзвітний та підконтрольний їй, підпорядкований виконавчому комітету, сільському голові, заступнику сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, відповідно до розподілу обов`язків, а з питань здійснення делегованих повноважень - підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.
Згідно з пунктом 1.4 розділу І Положення Відділ освіти набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації згідно з чинним законодавством, може мати свою печатку, штампи і бланки зі своїм найменуванням та рахунками у банківських установах.
Основними завданнями Відділу освіти є зокрема реалізація державної політики в сферах освіти, культури, молоді та спорту та забезпечення якості освіти на території Дорошівської громади, здійснення контролю за матеріально-технічним та фінансовим забезпеченням підпорядкованих закладів, організовує закупівлю товарів, робіт, послуг для підпорядкованих Відділу освіти закладів, в тому числі організовує харчування дітей у закладах освіти, організовує підготовку закладів освіти до нового навчального року, зокрема до роботи в осінньо-зимовий період.
Положенням визначено, що Відділ освіти має право вносити пропозиції щодо обсягів бюджетного фінансування закладів освіти, культури, спорту, які перебувають у комунальній власності Дорошівської сільської ради, аналізувати їх використання, вносити сільській раді пропозиції щодо фінансування закладів освіти, культури, спорту, брати безпосередню участь у формуванні бюджету Дорошівської сільської ради, укладати в установленому порядку угоди, договори згідно чинного законодавства, які відносяться до компетенції Відділу освіти.
Відділ освіти фінансується за рахунок коштів бюджету сільської ради, які виділено на його утримання згідно чинного законодавства. Джерелами фінансування є кошти бюджету сільської ради, інші кошти, передбачені відповідно до чинного законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п. 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру").
На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради, Вознесенська окружна прокуратура листами № 53-4470 ВИХ-23 від 07.06.2023, № 53-6877 вих-23 від 14.09.2023 за звернулась до Відділу освіти із запитом про розгляд питання про вжиття заходів реагування на усунення порушень, в тому числі, шляхом пред`явлення позову про визнання додаткових угод недійсними та стягнення безпідставно одержаних ТОВ «ТРАНСГАЗПРОМ» коштів.
Листом № 428/06-01-18 від 14.09.2023 Відділ освіти повідомив, що ним заходи представницького характеру не вживалися у зв`язку з відсутністю у місцевому бюджеті коштів для оплати судового збору.
Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади.
Прокурор у встановленому порядку повідомляв позивача про намір звернутись із вказаним позовом до суду.
Враховуючи, що Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради, є стороною правочину, до якого були укладені оспорювані додаткові угоди, втім, не звернулося до суду з позовом про визнання їх недійсними та повернення надмірно сплачених коштів після отримання інформації від Прокурора про наявні порушення, що підтверджує бездіяльність компетентного органу.
З огляду на вище зазначене, колегія суддів зазначає про наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради, прокурором у спірних правовідносинах та при зверненні до суду із позовом у справі №910/844/24 прокурором дотримано вимоги, передбачені статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
Прокурор правильно визначив позивача - Відділ освіти, оскільки Відділ освіти є стороною оспорюваних правочинів, а також юридичною особою, яка може від свого імені набувати майнові права та нести обов`язки та є розпорядником бюджетних коштів, здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно з законодавством України.
Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, Верховного Суду від 24.05.2023 у cправі № 916/2407/22.
Враховуючи викладене вище, а також те, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів за договором про закупівлю природного газу у постачальника на користь Відділу освіти, визначення цього органу, в особі якого подано позов в інтересах держави, є обґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.
Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, є визнання правочину недійсним, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.
Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17.
Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
У даній справі сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Метою цього вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Відповідно до ч. 1 ст 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).
Відповідно до положень частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
За змістом п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Таким чином системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, зроблено висновок, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56 постанови ВП ВС у справі № 922/2321/22).
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (пункт 57 зазначеної вище постанови).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами правочину, 03.12.2020 між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради (Споживач) та ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" (Постачальник) за результатами переговорної процедури закупівлі укладено Договір № 1-GAS-2021 про постачання природного газу (для споживачів, які не є побутовими), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та в порядку, передбачених цим Договором.
Відповідно до умов Договору розрахунки за реалізований Споживачеві природний газ здійснюються за ціною 3994,98 грн з ПДВ за 1000 (тисячу) м. куб. (п.4.1).
У п. 4.2. Договору Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 4.1. цього розділу, є обов`язковою для Сторін та може бути змінена за ініціативою Постачальника, шляхом внесення Сторонами змін до Договору.
Визначена на її основі вартість послуг з постачання газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за поставлений газ згідно з умовами Договору.
Загальна вартість договору складає 357 950,00 грн та складається з вартості всіх щомісячних договірних обсягів природного газу, поставлених Споживачу протягом дії цього Договору та на його умовах згідно актів приймання-передачі природного газу (п. 4.3.2).
Оплату вартості послуг з постачання газу Споживач здійснює згідно акту виконаних робіт (п.4.4).
Згідно з п. 4.5. Договору оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Постачальника, зазначений в реквізитах до даного Договору, протягом 10 банківських днів з дня отримання акту виконаних робіт.
Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2021 року (п.10.1).
Додатком №1 до Договору встановлені договірні обсяги постачання природного газу на 2021 рік.
Джерелом фінансування зазначеної закупівлі згідно оприлюдненого Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради на веб-порталі «Рrozorro» плану закупівлі є кошти місцевого бюджету.
В подальшому, між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та ТОВ «ТРАНСГАЗПРОМ» укладено 9 додаткових угод, якими вносились зміни до Договору.
Додатковою угодою № 1 від 20.01.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 4 394,48 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ.
Таким чином, додатковою угодою № 1 від 20.01.2021 ціну на газ збільшено на 10 % від ціни визначеної Договором (з 3 994,98 до 4 394,48).
Підставною для укладення Додаткової угоди № 1 від 20.01.2021 став лист ТБ «Українська енергетична біржа» від 29.12.2020 №29/12-109, в якому зазначено середньозважена ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 28.12.2020, що складала 6 329,75 грн за 1000,0 м3 з ПДВ.
Разом з цим, зазначений лист не містить інформації щодо рівня зміни (коливання) ціни природного газу на ринку у період від дати укладання Договору №1-GAS-2021 (03.12.2020) до дати з якої вносяться зміни Додатковою угодою від № 1 (01.01.2021), носить виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Додатковою угодою № 2 від 01.02.2021 внесено зміни до Додатку № 1 до Договору, виклавши його в новій редакції: Додаток № 1 «Договірні обсяги постачання природного газу на 2021 рік», в п. 2 Додатку № 1 приписати дату, місяць, рік.
Додатковою угодою № 3 від 02.02.2021 внесено зміни до Додатку № 1 до Договору, виклавши його новій редакції: Додаток № 1 «Договірні обсяги постачання природного газу на 2021 рік», в п.2 Додатку № 1 приписати дату, місяць, рік.
Додатковою угодою № 4 від 05.02.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 4 833,93 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ.
Таким чином, додатковою угодою № 4 від 05.02.2021 ціну на газ збільшено на 10 % від ціни визначеної Договором (з 4 394,48 до 4 833,93).
Підставною для укладення Додаткової угоди № 4 від 05.02.2021 став лист ТБ «Українська енергетична біржа» від 11.01.2021 №11/01-17, в якому зазначено середньозважена ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 04.01.2021, що складала 7 578,55 грн за 1000,0 м3 з ПДВ.
Разом з цим, зазначений лист не містить інформації щодо рівня зміни (коливання) ціни природного газу на ринку у період від дати зміни ціни Додатковою угодою №1 (01.01.2021) до дати з якої вносяться зміни Додатковою угодою від 05.02.2021 №4 (01.02.2021), носить виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Додатковою угодою № 5 від 05.02.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 5 317,32 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ, або на 10,0% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою № 4 від 05.02.2021 (з 4 833,93до 5 317,32).
Підставною для укладення Додаткової угоди № 5 від 05.02.2021 став лист ТБ «Українська енергетична біржа» від 19.01.2021 №19/01-52, в якому зазначено середньозважена ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на станом на 13.01.2021 складала 7 924,07 грн за 1000,0 м3 з ПДВ.
Разом з цим, зазначений лист не містить інформації щодо рівня зміни (коливання) ціни природного газу на ринку у період від дати зміни ціни Додатковою угодою № 4 (01.01.2021) до дати з якої вносяться зміни Додатковою угодою від №5 (05.02.2021), носить виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Додатковою угодою № 6 від 15.02.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 6 433,96 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ, або на 21,0% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою №5 від 05.02.2021 (з 5 317,32 до 6 433,96).
Тобто, Додаткова угода № 6 від 15.02.2021 укладена в порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» в частині збільшення ціни за одиницю товару у порівнянні з ціною, визначеною Додатковою угодою № 5 від 05.02.2021 більше встановленої межі - до 10 відсотків.
Підставною для укладення Додаткової угоди № 6 від 15.02.2021 стала цінова довідка Харківської ТПП від 10.02.2021 № 317/21, в якій зазначено, що вартість природного газу за інформацією з офіційного сайту ТБ «Українська енергетична біржа» на європейському хабі NCG (газорозподільний центр, який знаходиться в Німеччині і є міжнародним майданчиком для торгівлі газом) до кордону України станом на 08.02.2021 становить 9 279,03 грн за 1000,0 м3 з ПДВ.
Разом з цим, зазначений лист не містить інформації щодо рівня зміни (коливання) ціни природного газу на ринку у період від дати зміни ціни Додатковою угодою № 5 (05.02.2021) до дати з якої вносяться зміни Додатковою угодою від № 6 (15.02.2021), носить виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Додатковою угодою № 7 від 16.02.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 7 070,92 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ, або на 9,90% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою № 6 від 05.02.2021 (з 6 433,96 до 7 070,92).
Додаткову угоду № 7 від 16.02.2021 укладено на підставі цінових довідок Харківської ТПП від 10.02.2021 № 317/21 та від 12.02.2021 №315/21.
Разом із тим, вказані цінові довідки Харківської ТПП не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку в період з дати укладення додаткової угоди № 6 від 15.02.2021 до дати укладання додаткової угоди № 7 від 16.02.2021, оскільки містить інформацію про вартість газу станом, на 08.02.2021, на європейському хабі NCG (газорозподільчий центр, який знаходиться в Німеччині і є міжнародним майданчиком для торгівлі газом) до кордону України.
Додатковою угодою № 8 від 22.02.2021 внесено зміни до Договору та збільшено ціну за одиницю товару без збільшення суми договору до 7 777,30 грн за 1 000 м3 з урахуванням ПДВ, тобто на 9,99% у порівнянні з ціною, визначеною додатковою угодою № 7 від 16.02.2021 (з 7 070,92 до 7 777,30).
Підставою для укладення Додаткової угоди № 8 від 22.02.2021 стала цінова Харківської ТПП від 17.02.2021 № 430/21 в якій зазначено, що вартість природного газу за інформацією з офіційного сайту Товарної біржі «Українська енергетична біржа» на європейському хабі NCG (газорозподільчий центр, який знаходиться в Німеччині і є міжнародним майданчиком для торгівлі газом) до кордону України станом на 09.02.2021 складає 10 403,98 грн за 1000,0 м3.
Разом із тим, вказана цінова довідка Харківської ТПП не підтверджує коливання ціни такого товару на ринку в період з дати укладення Додаткової угоди № 7 (12.02.2021) до дати з якої вносяться зміни Додатковою угодою від № 8 (22.02.2021), оскільки містить інформацію про вартість газу станом, на 08.02.2021, на європейському хабі NCG (газорозподільчий центр, який знаходиться в Німеччині і є міжнародним майданчиком для торгівлі газом) до кордону України, носять виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Додатковою угодою № 9 від 13.08.2021 внесено зміни до Договору та розірвано останній у зв`язку з відсутністю змоги здійснювати постачання природного газу, що спричинено системним підвищенням ціни на природний газ.
Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що сторонами всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та умов договору було укладено ряд додаткових угод згідно з умовами яких було зменшено обсяги поставки природного газу, що планувалося закупити, та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару на 94, 68 % у порівнянні з ціною договору (з 3 994,98 грн до 7 070,92 грн за 1000 м3), носить виключно фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що при укладанні додаткових угод № 1,4, 5,6,8 не дотримані вимоги про збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%.
Внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, а саме на 94, 68 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, а тому такі додаткові угоди не відповідність приписам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що додаткові угоди № 1 від 20.01.2021, № 4 від 05.02.2021, № 5 від 05.02.2021, №6 від 15.02.2021, №8 від 22.02.2021 до договору про постачання природного газу № 1-GAS-2021 підлягають визнанню недійсними, як такі, що суперечать приписам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача-1 грошових коштів в сумі 126 384,74 грн, судом враховано наступне.
Зважаючи, що оспорювані додаткові угоди до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем - Відділом освіти та відповідачем щодо ціни товару, регулюються умовами договору.
Так, згідно актів приймання-передачі природного газу Відділом освіти протягом січня-квітня 2021 року за Договором №1-GAS-2021 прийнято від ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" природний газ обсягом 46,64171 тис м3 на загальну суму 320 951,67 грн з ПДВ, в т.ч.:
- від 16.02.2021 №21 (за січень 2021) обсягом 16,98989 тис м3 на суму 90 340,68 грн з ПДВ по ціні 5 317,32 грн з ПДВ за 1000,0 м3;
- від 15.03.2021 №115 (за лютий 2021) обсягом 20,18484 тис м3 на суму 156 983,47 грн з ПДВ по ціні 7 777,30 грн з ПДВ за 1000,0 м3;
- від 14.04.2021 №216 (за березень 2021) обсягом 9,36923 тис м3 на суму 72 867,28 грн з ПДВ по ціні 7 777,30 грн з ПДВ за 1000,0 м3;
- від 30.04.2021 №325 (за квітень 2021) обсягом 0,09775 тис м3 на суму 760,24 грн з ПДВ по ціні 7 777,30 грн з ПДВ за 1000,0 м3.
Згідно платіжних доручень/платіжних інструкцій встановлено, що Відділом освіти перераховано ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Акціонерному банку «БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" грошові кошти за отриманий природний газ за Договором №1-GAS-2021, у сумі 320 951,67 грн з ПДВ, в т.ч.:
- від 17.02.2021 №17 - 90 340,68 грн з ПДВ (підстава акт приймання-передачі природного газу від 16.02.2021 №21 за січень);
- від 16.03.2021 №346 - 156 983,47 грн з ПДВ (підстава акт приймання-передачі природного газу від 15.03.2021 №115 за лютий);
- від 15.04.2021 №466 - 72 867,28 грн з ПДВ (підстава акт приймання-передачі природного газу від 14.04.2021 №216 за березень);
- від 13.05.2021 №199 - 760,24 грн з ПДВ (підстава акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 №325 за квітень).
Отже вартість поставленого за період січень-квітень 2021 року газу склала 194 566,93 грн, що на 126 384,74 грн менше суми коштів, перерахованих Відділом освіти на рахунок ТОВ "ТРАНСГАЗПРОМ" згідно платіжних доручень.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Таким чином, грошові кошти в сумі 126 384,74 грн грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Такі висновки відповідають постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 щодо застосування вимог статті 1212 ЦК України у подібних правовідносинах.
Та обставина, що прокурором правовою підставою для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів зазначено частину 1 статті 670 ЦК України не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки суд зобов`язаний застосувати ті норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, незалежно від того, чи посилаються на них сторони.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.04.2024 у справі № 922/433/22.
Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в позові.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційна скарга Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24 підлягає задоволенню, рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги у зв`язку з їх задоволенням на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2024 у справі №910/844/24 скасувати.
3. Прийняти нове рішення про задоволення позову.
4. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 20.01.2021 до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 про постачання природного газу, укладеної між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ".
5.Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 05.02.2021 до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 про постачання природного газу, укладеної між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ".
6. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 05.02.2021 до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 про постачання природного газу, укладеної між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ".
7. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 15.02.2021 до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 про постачання природного газу, укладеної між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ".
8. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 22.02.2021 до договору №1-GAS-2021 від 03.12.2020 про постачання природного газу, укладеної між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ".
9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" (01014, м.Київ, вул.Звіринецька, буд.63, код ЄДРПОУ 41334204) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дорошівської сільської ради (56576, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Білоусівка, вул. Димитрова, 9, код ЄДРПОУ 42281693) надміру сплачені бюджетні кошти в сумі 126 384,74 грн.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" (01014, м.Київ, вул.Звіринецька, буд.63, код ЄДРПОУ 41334204) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Україна, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця Спаська, будинок, 28, код ЄДРПОУ 02910048) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 18 168,00 грн.
11.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСГАЗПРОМ" (01014, м.Київ, вул.Звіринецька, буд.63, код ЄДРПОУ 41334204) на користь Київської міської прокуратури 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, код ЄДРПОУ 02910019) 27 252,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
12.Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.
13. Матеріали справи №910/844/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 
Судді А.О. Мальченко

О.О. Хрипун