П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2026 року місто Київ 
справа № 761/11960/25
провадження № 22-ц/824/2693/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - КП «Госпкомобслуговування»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Савицького О.А., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним наказ в.о. директора КП «Госкомобслуговування» за № 69 від 01.10.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; визнати незаконним наказ № 05-к від 26.02.2025, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи 26.02.2025, відповідно до п.3 ст.30 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді столяра 6-го розряду КП «Госпкомобслуговування» з 26.02.2025; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути моральну шкоду в сумі 15000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що однією з підстав звільнення стало те, що 22.01.2025 позивач начебто не дотримався п.п.2.3.9 п.2.3, п.4.1 посадової інструкції столяра 6 розряду, а саме при ремонті дверного замка в кабінеті диспетчера, допустив пошкодження ручки з планкою. Позивач зазначає, що 22.01.2025 він отримав заявку диспетчера на заміну дверної ручки і серцевини замка у його кабінеті АДРЕСА_1 . Для виконання заявки він звернувся до свого безпосереднього керівника, начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 для отримання дверної ручки на заміну старої. ОСОБА_3 під підпис видав дверну ручку і серцевину замка, однак позивач одразу попередив, що така не відповідає технічним параметрам старої ручки і не підходить до цієї моделі замка. Позивач встановив дверну ручку максимально якісно. Диспетчер ОСОБА_4 був абсолютно задоволений роботою позивача, претензій не виказував. ОСОБА_2 , перевіривши роботу, відмітив в журналі обліку заявок виконання і ніяких зауважень не робив.
Про те, що позивач допустив «пошкодження» дверної ручки, йому повідомила більше ніж через місяць інспектор кадрів ОСОБА_5 , яка запропонувала ознайомитися з актом від 27.01.2025, складений ОСОБА_6 та підписаний диспетчером, щодо неналежно виконаної роботи по встановленню ручки в кабінеті.
Зазначає про відсутність його вини у пошкодженні дверної ручки в кабінеті диспетчера, про недоведеність заподіяння шкоди підприємству. В наказі про звільнення не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення трудових обов'язків, а також відповідачем не дотримані необхідні умови дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.
Про попередню догану позивач взагалі не знав. З наказом про оголошення догани його ніхто не ознайомив. Ремонт стільців ОСОБА_1 провів, тому вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.
Складений 27.01.2025 акт не зареєстрований у встановленому порядку і взагалі невідомо, на підставі чого була створена комісія.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції виніс юридично не вмотивоване рішення у справі, в якому абсолютно не обґрунтовано та не досліджено допущені відповідачем порушення норм трудового законодавства під час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та подальшого звільнення з роботи, а також не досліджено та оцінено докази, які стали підставою винесення відповідачем оскаржуваних наказів.
З моменту виявлення порушення трудового законодавства, а саме «пошкодження» дверної ручки 22.01.2025, позивачу про недоліки повідомила інспектор кадрів більше ніж через місяць 26.02.2025, що є грубим порушенням ст. 148 КЗпП, а тому наказ про звільнення є незаконним.
Відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не враховано ступінь тяжкості пошкодження та відсутність вини, що повністю протирічить положенням ч.3 ст.149 КЗпП України.
З попередньою доганою позивача ніхто не ознайомлював, догану не оголошували. Він виконав ремонт 5 стільців, тому в його діях відсутня подія дисциплінарного проступку.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що звільнення позивача відбулося в той час, коли в Шевченківському районному суді м.Києва розглядається справа про встановлення мобінгу, захисту честі та гідності під час виконання трудових обов'язків.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сокольвак В.М. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні сторона відповідача представник ОСОБА_7 та в.о. директора ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги позивача заперечували, просили відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити в силі.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що з 02.10.2007 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду столяра шостого розряду відділу господарських та ремонтних робіт.
Наказом в.о. директора КП «Госпкомобслуговування» від 01.10.2024 № 69 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв`язку з порушенням трудової дисципліни та неналежним виконанням трудових обов`язків.
Наказом в.о. директора КП «Госпкомобслуговування» від 26.02.2025 № 05-к позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на цього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.
З досліджених письмових доказів вбачається, що наказом від 28.09.2007 № 162-К позивача прийнято на посаду столяра 6 розряду відділу господарських та ремонтних робіт з 02.10.2007 із посадовим окладом згідно штатного розпису. Позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією столяра - 17.10.2016.
Пунктом 1.3 даної Посадової інструкції визначено, що столяр підпорядковується безпосередньо начальнику відділу господарських та ремонтних робіт
Пунктами 2.3 та 2.3.9 Посадової інструкції визначено, що столяр 6 розряду вчасно та якісно виконує завдання, які надходять до диспетчера.
Пунктом 2.3.18 Посадової інструкції визначено, що столяр 6 розряду виконує розпорядження, доручення, накази директора, заступника директора, головного інженера та начальника відділу господарських та ремонтних робіт.
Також пунктом 4.1 Посадової інструкції визначено, що столяр несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством України про працю.
Відповідно до п.3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку до основних обов`язків працівників відноситься: працювати чесно та сумлінно, виконувати умови цих правил, дотримуватися дисципліни праці, вчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, в тому числі, письмові та усні розпорядження безпосереднього керівника, а також обов`язки (функції), які визначені посадовими інструкціями, використовувати весь робочий час для продуктивної та ефективної праці, утримуватися від дій, які перешкоджають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки, забезпечувати належну якість виконуваних робіт та виготовленої продукції, не допускати браку та дотримуватися технологічної дисципліни.
Отже, позивач зобов`язаний дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку та положень викладених в Посадовій інструкції столяра.
Наказом виконуючого обов`язки директора КП «Госпкомобслуговування» від 01.10.2024 № 69 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв`язку з порушенням ним трудової дисципліни та неналежним виконанням трудових обов`язків.
Підставами для видачі вказаного наказу стали: доручення від 30.09.2024, акт про відмову отримати доручення від 30.09.2024; акт про невиконання доручення від 30.09.2024; службова записка начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 від 30.09.2024; акт про відмову в наданні пояснень від 01.10.2024.
Відповідно до акту від 03.10.2024, складеного інспектором з кадрів ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , позивач відмовився від ознайомлення з наказом про застосування дисциплінарного стягнення.
У подальшому, наказом в.о. директора КП «Госпкомобслуговування» від 26.02.2025 № 05-к позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на цього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.
Із зазначеним наказом позивач ознайомився 26.02.2025 та вказав, що з ним не погоджується.
Підставами для видачі вказаного наказу стали: службова записка начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 від 27.01.2025, у якій зазначається, що під час перевірки виконання заявки, яку виконував ОСОБА_1 , було встановлено неналежне виконання роботи зі заміни серцевини замка на дверях кабінету АДРЕСА_1 , про що було складено цей акт. Додатково було здійснено фотофіксацію порушення.
В акті зазначено, що 22.01.2025 роботи позивачем по заміні серцевини в дверях кабінету № 205 виконанні неналежним чином, планка з ручкою пошкодженні і потребують заміни. З даним актом позивача ознайомлено, своєї провини останній не визнав.
У своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що пошкодження дверної ручки ним допущено ненавмисно, а за вказівкою ОСОБА_2 .
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , останній заперечує надання позивачу будь-яких вказівок щодо встановлення саме тієї дверної ручки, яку використав позивач.
Крім того за зверненням ОСОБА_1 . Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було здійснено позапланову перевірку відповідача, що підтверджується актом № Ц/КВ/6175/358 від 08.04.2025р., відповідно до якого не було встановлено порушень вимог законодавства при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як роботодавець виконав належним чином свій обов'язок щодо надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Надані стороною відповідача докази свідчать про наявність вини у діях позивача щодо відмови у виконанні доручень, які передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією позивача на посаді столяра. Зокрема, позивач свідомо відмовився виконувати письмове доручення виконуючого обов'язки директора КП «Госпкомобслуговування» від 30.09.2024 про виконання роботи з ремонту 5 стільців у колонній залі адміністративної будівлі на вул. Хрещатик, 36А у м. Києві. У зв'язку з вчиненням позивачем протягом року повторно дисциплінарного проступку, наказом виконуючого обов'язки директора КП від 26.02.2025 № 05-к позивача було звільнено із займаної посади у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України.
З такими висновками суду погоджується колегія судді з урахуванням наступного. 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
З передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).
Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.
Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.
Установлено, що з 02.10.2007 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду столяра шостого розряду відділу господарських та ремонтних робіт.
У матеріалах справи наявна копія посадової інструкції столяра відділу господарських та ремонтних робіт підписана ОСОБА_1 .
Пунктом 1.3 даної Посадової інструкції визначено, що столяр підпорядковується безпосередньо начальнику відділу господарських та ремонтних робіт
Пунктами 2.3 та 2.3.9 Посадової інструкції визначено, що столяр 6 розряду вчасно та якісно виконує завдання, які надходять до диспетчера.
Пунктом 2.3.18 Посадової інструкції визначено, що столяр 6 розряду виконує розпорядження, доручення, накази директора, заступника директора, головного інженера та начальника відділу господарських та ремонтних робіт.
Пунктом 4.1 Посадової інструкції визначено, що столяр несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством України про працю.
Також, наявна копія посадової інструкції начальника відділу господарських та ремонтних робіт, підписана ОСОБА_2 , п. 2.23 якої визначено, що на нього покладено контроль за додержанням працівниками серед іншого виробничої і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку.
Також установлено, що наказом виконуючого обов`язки директора КП «Госпкомобслуговування» від 01.10.2024 № 69 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв`язку з порушенням ним трудової дисципліни та неналежним виконанням трудових обов`язків (у зв`язку з невиконання ОСОБА_1 письмового доручення в.о. ОСОБА_11 від 30.09.2024 про виконання робіт з ремонту п`яти стільців у колонній залі) .
Підставами для видачі вказаного наказу стали: доручення від 30.09.2024, акт про відмову отримати доручення від 30.09.2024, акт про невиконання доручення від 30.09.2024; службова записка начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 від 30.09.2024; акт про відмову в наданні пояснень від 01.10.2024.
Зі змісту актів від 30.09.2024 вбачається, що позивач відмовився отримати та ставити підпис у відмітці про ознайомлення з письмовими дорученням щодо ремонту стільців та таке доручення не виконав. Акти підписані комісійно, зокрема і начальником відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 . Також зі змісту акту від 01.10.2024 вбачається, що позивач відмовився надавати пояснення з цього приводу.
Зазначені обставини також підтвердили своїми показаннями допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , викликані судом за ініціативи сторони позивача.
Крім того, в акті від 03.10.2024, що підписаний інспектором з кадрів, заступником директора з економічних питань та головним інженером зазначено, що на пропозицію ознайомитись з наказом від 01.10.2024 № 69 ОСОБА_1 відмовився ставити підпис про ознайомлення з таким.
Отже, з наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги посадової інструкції столяра 6 розряду та не виконав покладене на нього уповноваженою особою (в.о. директора) завдання. Також ОСОБА_2 , як керівником відділу господарських та ремонтних робіт і уповноваженою особою, здійснено ряд заходів для виявлення і фіксації цих обставин. Зазначене стало причиною застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Відтак доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо необізнаності ОСОБА_1 з накладенням на нього дисциплінарного стягнення спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 у справі № 333/1839/19 (провадження № 61-21641св19).
Для звільнення за систематичність невиконання обов`язків необхідна наявність таких умов:
1) порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складниками трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку.
2) невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно чи з необережності.
3) невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків є систематичним.
4) може бути враховано тільки дисциплінарні та громадські стягнення, які накладають трудові колективи й громадські організації відповідно до їх статутів.
5) з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
У подальшому, наказом виконуючого обов`язки директора КП «Госпкомобслуговування» від 26.02.2025 № 05-к позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Із зазначеним наказом позивач ознайомився 26.02.2025 та вказав, що з ним не погоджується.
Підставами для видачі вказаного наказу стали: службова записка начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 від 27.01.2025, у якій зазначено, що під час перевірки виконання заявки, яку виконував ОСОБА_1 , було встановлено неналежне виконання роботи зі заміни серцевини замка на дверях кабінету АДРЕСА_1 , про що було складено цей акт. Додатково було здійснено фотофіксацію порушення.
В акті зазначено, що 22.01.2025 роботи позивачем по заміні серцевини в дверях кабінету № 205 виконанні неналежним чином, планка з ручкою пошкодженні і потребують заміни. З даним актом позивача ознайомлено, своєї провини останній не визнав.
З пояснень, наданих сторонами в судовому засіданні суду роз`яснено, що процедура заміни дверної ручки відбувається наступним чином: отримуючи заявку, столяр звертається до начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 та вказує, що саме йому необхідно для виконання цього завдання, останній видає те, що просить виконавець ( ОСОБА_1 ).Тобто, якість виконаної роботи та відповідальність за таку покладається саме на виконавця (столяра ОСОБА_1 ), про що зазначено у посадовій інструкції, підписаній останнім (п.2.3.9, п. 4.1 а.с. 18 том 1), оскільки саме він, оцінюючи отримане завдання, повинен вжити заходів для належного його виконання. Однак, отримавши завдання із заміни серцевини замка на дверях кабінету № 205, така робота була виконана позивачем не належним чином, а саме, були пошкоджені планка з ручкою, які потребують заміні.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що з моменту «пошкодження» дверної ручки 22.01.2025, позивачу про недоліки у виконаній роботі було повідомлено інспектором кадрів більше ніж через місяць 26.02.2025, що є грубим порушенням ст. 148 КЗпП, а тому наказ про звільнення є незаконним.
Відповідно до статті 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Службова записка на ім`я в.о. директора Сагайдака О.П. за підписом начальника відділу господарських та ремонтних робіт ОСОБА_2 про неналежне виконання позивачем робіт зі встановлення серцевини замка датована 27.01.2025, а наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення датований 26.02.2025, тобто в межах місячного терміну, визначеного у статті 148 КЗпП.
Також, колегія суддів звертає увагу, що слухання в Шевченківському районному суді м.Києва справи про встановлення мобінгу, захисту честі та гідності під час виконання трудових обов'язків не впливає на вирішення по суті цієї справи, оскільки питання мобінгу та недотримання позивачем вимог посадової інструкції, що має систематичний характер, не пов`язані один з одним. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться фактично до незгоди з правовою оцінкою , яка надана судом першої інстанції, доказам, наявним в матеріалах справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 вересня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 10 березня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус