Справа № 703/506/26
3/703/393/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сухомудренка Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2026 року старшим дільничним офіцером поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Коломійцем С.С. складено протокол серії ВАД №981138 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1 22 грудня 2025 року близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи по вулю Мазура в м. Сміла, в телефонній розмові з колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час бесіди, ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що раніше був одружений з ОСОБА_2 . У шлюбі з ОСОБА_2 в них народилося двоє синів. У 2025 році він розлучився з ОСОБА_2 та після цього в них виникли неприязні відносини і спірні питання щодо виховання дітей. На даний час їх діти проживають спільно з ОСОБА_2 22 грудня 2025 року він прийшов до школи №12, де навчається його син, щоб забрати його, так як останній захворів. У цей час у школі вже перебувала ОСОБА_2 , з якою у нього виникла сварка, з приводу того, хто має забрати сина зі школи. Він забрав сина зі школи та поїхав додому. Приїхавши додому, через деякий час, оскільки був невдоволений поведінкою своєї колишньої дружини ОСОБА_2 у школі, він зателефонував їй та в ході спілкування в них знову виник конфлікт, під час якого вони один на одного висловлювалися нецензурною лайкою. Наміру завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , своїми висловлюваннями у її бік нецензурною лайкою, він не мав. 
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Сухомудренко Б.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 не мав наміру спричинити шкоду її психологічному здоров`ю. 
Також захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокатом Сухомудренком Б.В. до суду подано клопотання про закриття адміністративного провадження, в якому останній зазначив, що до матеріалів справи не додано доказів здійснення ОСОБА_1 телефонного дзвінка до ОСОБА_2 . Описана в поясненнях подія є конфліктом з приводу лікування дитини, що вказує на те, що між колишніми членами сім`ї відбувся саме конфлікт, під час якого кожна з його сторін намагалася довести один до одного свої погляди. Оскільки у ОСОБА_1 був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю колишньої дружини, то у ситуації, що є предметом дослідження, мав місце саме конфлікт. До того ж на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що вчинені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та наслідками, що настали. Захист переконаний, що ображення нецензурною лайкою, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, до особи, із числа, передбачених ст.3 Закону України «Про попередженням насильства в сім`ї», автоматично не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Працівник поліції, зазначаючи у фабулі адміністративного правопорушення, про заподіяння потерпілій шкоди психічному здоров`ю, тобто настання реальних наслідків від вчинених особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, зобов`язаний був конкретизувати такі наслідки, тобто вказати у чому полягала шкода, та надати докази, які їх підтверджують. Однак, у цій справі не доведено ні настання наслідків, які передбачені в диспозиції інкримінованої статті, ні взагалі факту висловлювання ОСОБА_1 в бік колишньої дружини саме для досягнення цілей спричинення шкоди її психологічному чи психічному здоров`ю. Крім того, до матеріалів справи долучено документи, які не мають доказового значення для висунутого звинувачення. 
З урахуванням викладеного, захисник просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за допомогою смс-повідомлення на контактний номер її мобільного телефону, який зазначений у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
09 березня 2026 року, поштовим відправленням, на адресу суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 , в якій остання зазначає, що вона є потерпілою у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Повідомила, що на даний час будь-яких претензій до ОСОБА_1 не має. Конфлікт між ними врегульовано, сторони дійшли примирення. Просить врахувати зазначені обставин під час розгляду справи та посилається на положення п.1 ст.247 КУпАП.
Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, врахувавши доводи захисника, а також позицію потерпілої, яка викладена у її письмовій заяві, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №981138 від 09 січня 2026 року, працівник поліції стверджує, що ОСОБА_1 22 грудня 2025 року близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи по вулю Мазура в м. Сміла, в телефонній розмові з колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час бесіди, ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, та такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, які працівником поліції кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме як домашнє насильство, що вчинене відносно його колишньої дружини ОСОБА_2 , та викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №981138 від 09 січня 2026 року, додано: рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Долотенка В.В. від 09 січня 2026 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 09 січня 2026 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 09 січня 2026 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 09 січня 2026 року; рапорт спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Луценко В.В. від 17 грудня 2025 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 грудня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 17 грудня 2025 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 09 січня 2026 року.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). 
Враховуючи, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення дій, які працівником поліції кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП, виключно 22 грудня 2025 року, суддя не приймає до уваги як докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення додані працівником поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення: рапорт спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Луценко В.В. від 17 грудня 2025 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 грудня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 17 грудня 2025 року, оскільки викладені в них обставини стосуються періоду, який передував 22 грудня 2025 року.
У рапорті старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Долотенка В.В. від 09 січня 2026 року зазначено, що 09 січня 2026 року о 10 годині 29 хвилин ДОП Сміла-ДОП-13 (ВП №2 (м. Сміла) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, д/н 0013 Пишний): адмінправопорушення 22 грудня 2025 року близько 12 години ОСОБА_1 в ході спілкування з колишньою дружиною ОСОБА_2 ображав нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. 
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 09 січня 2026 року, ОСОБА_2 повідомила працівника поліції про домашнє насильство, а саме: «22 грудня 2025 року близько 12 години колишній чоловік ОСОБА_1 в телефонній розмові ображав нецензурною лайкою та поводився неадекватно, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї та завдав психологічної шкоди здоров`ю». 
У письмових пояснень ОСОБА_2 від 09 січня 2026 року зазначено, що вона раніше перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , але спільне життя у них не склалося, внаслідок чого вони розлучилися. Після розлучення у них склалися неприязні відносини та конфлікти, ОСОБА_1 постійно дзвонить та принижує її, також це робить при зустрічах, висловлюється нецензурною лайкою. 22 грудня 2025 року близько 10 години вона приїхала до школи АДРЕСА_2 , щоб забрати дитину, де на той час перебував ОСОБА_1 та між ними з приводу лікування спільної дитини виник конфлікт. Після чого, ОСОБА_1 поїхав. Потім, цього дня, 22 грудня 2025 року близько 12 години він їй зателефонував та почав агресивно себе поводити і ображав її нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. 
У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 09 січня 2026 року зазначено, що в 2011 році він одружився з ОСОБА_2 та в них народилися двоє синів. Потім в 2025 року вони розлучилися та між ними виникли неприязні відносини і спірні питання з приводу дітей та їх виконання. На даний час діти мешкають з ОСОБА_2 22 грудня 2025 року близько 10 години він прийшов до школи №12 по вул. З. України в м. Сміла, де на той час була ОСОБА_2 та між ними виникла спірна ситуація з приводу того, щоб забрати дитину, так як син захворів та забравши сина він поїхав додому. Потім, даного дня, 22 грудня 2025 року він був вдома близько 12 години він не витримав злоби на ОСОБА_2 з приводу її поведінки та зателефонував до ОСОБА_2 на номер НОМЕР_2 , та в ході спілкування з нею він почав ображати її нецензурною лайкою в телефонній розмірі та обматюкав.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , а також потерпіла ОСОБА_2 у своїй заяві, вказують саме на те, що за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, між ними виник саме конфлікт, при цьому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 запевняє та це не спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що висловлюючи у ході телефонної розмови з ОСОБА_2 нецензурну лайку у бік останньої, не мав наміру спричинити їй шкоду здоров`ю, натомість такі дії є наслідком неприязних між ними відносин, що склалися після розірвання їх шлюбу. 
Таким чином, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , так і потерпіла ОСОБА_2 , стверджують про наявність між ними, після розірвання шлюбу у 2025 році, неприязних відносини, спорів та конфліктів, та вказують саме на те, що 22 грудня 2025 року, за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, між ними відбувся конфлікт, підґрунтям якого є спірне питання, що стосується їх спільної дитини. 
Суддя зазначає, що невід`ємною складовою інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення має бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, та таке насильство, що є необхідним елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами. 
Однак, жодним, із приєднаних до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, доказом не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства, наслідком якого є завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій особі, у даному випадку його колишній дружині ОСОБА_2 .
При цьому, суддя звертає увагу, що події, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інкримінуються ОСОБА_1 , мали місце 22 грудня 2025 року, натомість потерпіла ОСОБА_2 повідомила про них лише 09 січня 2026 року дільничному офіцеру поліції, який у подальшому, відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Долотенка В.В. від 09 січня 2026 року, і здійснив повідомлення на службу 102 про адміністративне правопорушення, хоча 17 грудня 2025 року, відповідно до рапорту спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Луценко В.В. від 17 грудня 2025 року, вона особисто здійснювала виклик працівників поліції внаслідок дій ОСОБА_1 , які вона вважала неправомірними.
Неповідомлення потерпілою ОСОБА_2 працівників поліції про вчинення ОСОБА_1 22 грудня 2025 року відносно неї дій, які вона вважала протиправними, а саме висловлювання останнім у її бік нецензурної лайки, на думку судді, свідчить про відсутність негативних для ОСОБА_2 наслідків, у тому числі її психічному здоров`ю, спричинених такими діями ОСОБА_1 , оскільки у іншому випадку про такі дії ОСОБА_1 вона невідкладно повідомила б працівників поліції, з метою недопущення їх повторення у майбутньому. 
Сам по собі факт наявності між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 конфліктної ситуації, в ході якої ОСОБА_1 з урахуванням існування неприязних відносин між ними та спірних питань, висловлював свою позицію щодо спірного питання з застосуванням нецензурною лайкою у її бік, не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 психологічного насильства в розумінні вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суддя приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки у останнього був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , у той час як у ситуації, яка відбулася 22 грудня 2025 року між ним та потерпілою, мав місце саме конфлікт, в ході якого кожною зі сторін відстоювалася своя позиція щодо спірного питання, з приводу якого такий конфлікт і виник.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що під час судового розгляду не встановлена наявність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 щодо потерпілої ОСОБА_2 психологічного насильства, внаслідок чого суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір з нього стягненню не підлягає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.40-1, 173-2, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя Т.В. Ігнатенко