Справа № 717/448/26 
Номер провадження2-а/717/22/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року        селище Кельменцці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Кудиби З. І.,
секретаря судового засідання Житарюк А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
02 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі — ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. У позовній заяві позивач просить:
-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 3553 від 15 жовтня 2025 року, прийняту т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень;
-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
03 березня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від відповідача копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
09 березня 2026 року відповідач подав письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, передбачених законодавством, та є законною і обґрунтованою.
До відзиву відповідачем долучено копії документів, на підставі яких позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд встановив наступне.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови № 3553 від 15 жовтня 2025 року, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стала неявка останнього до ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений час.
З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2025 року через автоматизовану інформаційно-телекомунікаційну систему «Оберіг» була сформована електронна повістка № 4511718 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 14 серпня 2025 року об 11 годині 00 хвилин для уточнення військово-облікових даних.
Зазначена повістка була передана до оператора поштового зв`язку для подальшого направлення позивачу.
Водночас відповідач посилається на те, що відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, повернення поштового відправлення з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Разом з тим позивач заперечує факт належного повідомлення його про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до частин першої–третьої та десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних або резервістів, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних, проходження медичного огляду, оформлення військово-облікових документів та виконання інших обов`язків, визначених законодавством.
Згідно з пунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, військовозобов`язані повинні прибувати за викликом територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістках чи інших документах.
Відповідно до абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки громадянин зобов`язаний з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені в ній місце та строк.
Водночас відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є:
1.у разі вручення повістки — особистий підпис про її отримання, відеозапис вручення або відеозапис відмови від її отримання;
2.у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку —
день отримання поштового відправлення, що підтверджується документами поштового оператора, або день проставлення відмітки про відмову від отримання чи відсутність особи за відповідною адресою.
Разом з тим, відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
Крім того, відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність правопорушення та винність особи.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи посадова особа зобов`язана з`ясувати:
-чи було вчинено адміністративне правопорушення;
-чи винна особа у його вчиненні;
-чи підлягає вона адміністративній відповідальності;
-а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зокрема суд встановив:
1.У матеріалах справи відсутні докази особистого вручення повістки позивачу під підпис.
2.Відсутні документи поштового оператора, які б підтверджували отримання позивачем поштового відправлення або його відмову від отримання.
3.В матеріалах справи відсутні докази доведення змісту повістки до відома позивача через електронний кабінет військовозобов`язаного або іншим способом, передбаченим законодавством.
Сам по собі факт формування повістки в інформаційній системі «Оберіг» та її передання для надсилання поштовим зв`язком не є належним доказом того, що позивач був повідомлений про виклик.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку є встановлення факту належного повідомлення особи про дату, час та місце явки.
Для притягнення до відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП необхідно встановити наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення, а саме:
1.наявність конкретного юридичного обов`язку з`явитися у визначений час;
2.належне повідомлення особи про такий обов`язок;
3.невиконання цього обов`язку;
4.наявність вини особи.
У даній справі відповідачем не доведено належними доказами факту повідомлення позивача про виклик, а отже не доведено і наявності вини позивача у формі умислу чи необережності.
Посилання відповідача на особливий період та загальний обов`язок військовозобов`язаних з`являтися за викликом не звільняє його від обов`язку довести факт належного повідомлення конкретної особи.
Презумпція знання закону не означає презумпції вини особи.
Наявність загального обов`язку не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без встановлення факту належного повідомлення її про конкретний виклик.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Відсутність доказів належного повідомлення позивача є вирішальною обставиною, оскільки за таких умов неможливо встановити ні подію адміністративного правопорушення, ні вину особи.
Крім того, суд зазначає наступне. 
Під час дослідження оскаржуваної постанови № 3553 судом встановлено, що у її тексті зазначено різні прізвища осіб, а саме: поряд із прізвищем позивача ОСОБА_1 у постанові також міститься посилання на ОСОБА_3 . Така невідповідність у зазначенні особи, щодо якої винесено постанову, свідчить про наявність очевидної неточності (описки) у змісті постанови. Водночас зазначена обставина свідчить про неналежне оформлення постанови та ставить під сумнів належність її змісту саме до особи позивача, що також підлягає врахуванню судом при оцінці законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.
Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню як така, що прийнята без належного встановлення фактичних обставин справи та без доведення складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України та постановляє, що витрати на судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача — ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Керуючись статтями 9, 77, 241–246, 250 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення — задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 3553 від 15 жовтня 2025 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП — у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого при зверненні із адміністративним позовом, у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано апеляційним судом, набирає законної сили після: повернення апеляційної скарги; відмови у відкритті або закриття апеляційного провадження; прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Повний текст судового рішення складено 11 березня 2026 року.

Реквізити сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи відсутній).

Суддя          Кудиба З. І.