Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1519/26
Номер провадження2/711/1488/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить суд стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 46635 грн, витрати на правничу допомогу, а також на сплату судового збору (вхідний №7205/26, а.с.1-5, вхідний №10752, а.с.66-70).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, викладені в позовній заяві в новій редакції, позивач зазначає, що 22 травня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №2421272 (далі – Кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами Кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов Кредитного договору.
На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано: договір про надання споживчого кредиту №2421272 від 22.05.2020; додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №2421272 від 22.05.2020; довідку про ідентифікацію; розрахунок заборгованості за договором №2421272 від 22.05.2020.
Також позивач у позові зазначає, що згідно умов Кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, що надані відповідачем ТОВ «Авентус Україна». Підсумовуючи викладене, позивач констатує, що Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як позивач обгрунтовує це тим, що 26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», зокрема і до ОСОБА_4 за кредитним договором №2421272 від 22.05.2020. 
З огляду на викладене ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2421272 від 22.05.2020 в сумі 46 635 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за тілом кредиту, та 31 635 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: шляхом надання до суду: позовної заяви в новій редакції із зазначенням у цій заяві по суті справи, в тому числі і в прохальній її частині, дійсного прізвища відповідача в справі, а саме: « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ». 
13 березня 2026 року від представника позивача адвоката Усенка М.І. до суду надійшла заява про усунення недоліків, що зареєстрована судом за вхідним №10752, до якої, зокрема, долучено позовну заяву в новій редакції, в якій позовні вимоги пред`явлені до відповідача ОСОБА_1 (замість ОСОБА_7 ). 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 16 квітня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.71-73). 
Представник позивача адвокат Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Усенка М.І. в підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 21.03.2026 (а.с.76 зворот, 77 зворот). Водночас представник позивача адвокат Усенко М.І., у п.3,4 прохальної частини позовної заяви від 12.01.2026, виявив волю на розгляд справи за відсутності представника позивача, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.4 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 16 квітня 2026 року о 14 год 10 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 16 квітня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 22 травня 2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_7 укладено договір про надання споживчого кредиту №2421272 (далі – Кредитний договір), який підписаний ОСОБА_7 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С339166 (а.с.19 - 21).
Водночас, обставина, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 – це одна і та ж сама фізична особа, судом встановлено на підставі того, що як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_1 органом податкової служби України присвоєно один і той же реєстраційний номер облікової картки платника податків, а саме: НОМЕР_1 . Також означена обставина підтверджується довідкою Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.2-3498/6-26 від 03.03.2026, що 04.03.2026 надійшла до суду і зареєстрована за вхідними №9292/26, згідно якої місце проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).
Згідно п.1.1 Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ITC товариства..
Пунктами 1.2 - 1.8.2 Кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 15000,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту 21 день. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.
Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 0,57% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 208,62% річних; за стандартною ставкою 695,40% річних. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 16795,50 грн; за стандартною ставкою 20895,00 грн
Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . 
Як вбачається з додатку №1 до Кредитного договору, яким є графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №2421272 від 22.05.2020, що підписаний відповідачем ОСОБА_4 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С339166, остання мала повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними 12.06.2020. Усього до сплати: 16 795,50 грн з них: 15000 грн – сума кредиту, та 1795,50 грн – сума нарахованих процентів (а.с.22).
Крім того, 22 травня 2020 року о 11 год 29 хв 12 сек, відповідачем ОСОБА_4 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С339166 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_4 (а.с.17-18).
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260330/61990-БТ від 03.04.2026, що направлена до суду на виконання ухвали від 16.03.2026, суд встановив, що означеною банківською установою на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 22.05.2020 було перераховано 15000 грн, що відповідає сумі кредиту, що обумовлена в 1.3 Кредитного договору (а.с.89).
Крім того у судовому засіданні був досліджений розрахунок заборгованості за Кредитним договором, зі змісту якого суд встановив, що, починаючи з 22.05.2020 до 10.06.2020, первісним кредитодавцем ТОВ «Авентус Україна» здійснювалося нарахування відповідачу як позичальнику відсотків за користування кредитом щодня в сумі 85,50 грн; надалі, починаючи з 11.06.2020 і до 14.11.2020 ТОВ «Авентус Україна» здійснило нарахування позичальнику відсотків щодня в розмірі 285 грн. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач здійснила часткове погашення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14820 грн; водночас погашення позичальником основної суми боргу (тіла кредиту) останньою не здійснювалося. 
Згідно означеного засобу доказування суд також встановив, що, станом на 25.02.2021, заборгованість відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» згідно умов Кредитного договору складала 46 635 грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 31 635 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с.24-29).
Суд, безпосередньо дослідивши договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021 (а.с.30-33) встановив, що означеного дня між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено вказаний правочин, відповідно до 1.1. якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) новому кредиторові (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. 
Факт оплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 судом встановлено із дослідженої в судовому засіданні платіжної інструкції №25759 від 26.02.2021, відповідно до якої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Авентус Україна» 1 633 761,43 грн плати за укладення договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021 (а.с.35).
Із витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Кредитного договору в сумі 46635 грн (а.с.34).
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: С339166.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів у сумі 15000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_4 і відображена у п.1.3 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок № НОМЕР_3 . Ба більше, із розрахунку заборгованості суд встановив, що відповідач частково погасила відсотки за користування ним, сплативши ТОВ «Авентус Україна» 14820 грн, що мало місце: 10.06.2020 (1710 грн), 01.07.2020 (5985 грн) та 26.07.2020 (7125 грн). Також юридичний факт зарахування грошових коштів у сумі 15000 грн на банківську картку № НОМЕР_3 , що емітована АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача ОСОБА_1 , підтверджується довідкою означеної банківської установи №20.1.0.0.0/7-260330/61990-БТ від 03.04.2026 (а.с.89).
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю ТОВ «Авентус Україна», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 15000 грн у рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 31 635 грн суд зазначає наступне.
Пунктами 1.2 - 1.8.2 Кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 15000,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту 21 день. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.
Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 0,57% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 208,62% річних; за стандартною ставкою 695,40% річних. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 16795,50 грн; за стандартною ставкою 20895,00 грн
Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці і у році, тобто метод "факт/факт"
З аналізу означених пунктів Кредитного договору суд зробив висновок, що його сторони домовилися про те, що у випадку, якщо позичальник здійснить повне погашення кредитної заборгованості 11.06.2020 або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, то нарахування відсотків кредитодавцем здійснюватиметься з призми зниженої процентної ставки, тобто в розмірі 0,57% / день. Водночас, якщо позичальник не поверне суму кредиту 11.06.2020 або не здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, проценти за користування сумою кредиту кредитодавцем нараховуються наступним чином: протягом 90 днів після закінчення строку кредиту - за денною відсотковою ставкою 1,90% від фактичного залишку кредиту.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, умовами Кредитного договору, зокрема, п. 1.2 - 1.8.2, 3.1 Кредитного договору встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке. 
Так, за період строку кредиту, що сторонами Кредитного договору обумовлений початком з 22.05.2020 і закінченням 11.06.2020, розмір відсотків, які мала сплатити позикодавцю відповідач становить 1 795,50 грн (15000 грн х 0,0057 = 85,5 грн; 85,5 грн х 21 день = 1 795,50 грн), що узгоджується із умовами п.1.4 Кредитного договору та графіком платежів як додатком №1 до Кредитного договору.
Надалі, починаючи з 12.06.2020 і протягом 90 календарних днів (у випадку, якщо позичальник не здійснить повне погашення кредитної заборгованості 11.06.2020 або не здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку), розмір відсотків, які мала сплатити кредитодавцю відповідач становить 25 650 грн (15000 грн х 0,019 = 285 грн; 285 грн х 90 днів = 25 650 грн), що узгоджується із умовами п.1.5.3 та 3.1 Кредитного договору. Водночас ТОВ «Авентус Україна» як первісний кредитор здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідачем з 11.06.2020 до 14.11.2020 (з призми стандартної відсоткової ставки), що встановлено судом зі змісту розрахунку заборгованості (а.с.24-29), тобто протягом 157 календарних днів, що не узгоджується з умовами п.1.5.2 та 3.1 Кредитного договору. 
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_2 кредитодавцю ТОВ «Авентус Україна» згідно умов Кредитного договору становив 27 445,50 грн (25650 грн + 1795,50 грн). Водночас, оскільки відповідач ОСОБА_4 сплатила первісному кредитодавцю грошові кошти в сумі 14820 грн, які останнім були зараховані у рахунок погашення відсотків за користування сумою кредиту, тому залишок недоплачених позичальником відсотків, згідно умов Кредитного договору, складає 12 625,50 грн (27 445,50 грн – 14 820 грн). Таким чином, позовна вимога про стягнення розміру відсотків за користування сумою кредиту підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 12 625,50 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Також суд, визначаючи розмір заборгованості за Кредитним договором, з призми розміру відсотків, звертає увагу сторін на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів юридичному факту пролонгації строку кредиту в порядку, передбаченому розділом 4 Кредитного договору. Зокрема, позивачем, всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано суду засобів доказування щодо направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, тобто доказів як направлення споживачем пропозиції (оферти) про продовження строку користування кредитом, так і акцептування такої пропозиції (оферти) зі сторони первісного кредитодавця ТОВ «Авентус Україна». 
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.2 прохальної частини позовної заяви в новій редакції, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/1519/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.03.2024 щодо адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с.37); 2) договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, що укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.38); 3) ордеру серії ВС №1381377 від 02.07.2025 (а.с.39 зворот); 5) акту наданих послуг №92 від 13.02.2026 (а.с.38 зворот); 5) детального опису наданих послуг до акту №92 від 13.02.2026 (а.с.39). 
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. в справі щодо стягнення боргу за Кредитним договором з відповідача ОСОБА_2 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Суд також погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 8000 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви, клопотання про витребування доказів), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подала, а також не подала і клопотання про їх зменшення. 
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 46635 грн, які судом задоволені частково в розмірі 27 625,50 грн, що складає 59,24% від ціни позову (27 625,50 грн / 46 635 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана позивачу, в розмірі 59,24%, що відповідає розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у грошовому виразі складає 4 739,20 грн (8000 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та узгоджується з орієнтовним розрахунком судових витрат) х 0,5924 (розмір задоволених позовних вимог)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 4 739,20 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались професійним адвокатом
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви в новій редакції про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №8975 від 10.02.2026 (а.с.8). 
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 27 625,50 грн, що складає 59,24% від ціни позову (27 625,50 грн / 46 635 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 577,21 грн, тобто 59,24% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,5924).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 27 625,50 грн, з яких: 15000 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 12 625,50 грн – заборгованість зі сплати відсотків. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1577,21 грн - судового збору, та 4739,20 грн – витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 512, 514, 516, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2421272 від 22 травня 2020 року в розмірі 27 625 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту, та 12 625 (дванадцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок –заборгованість за відсотками.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1577 (одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) гривень 21 (двадцять одна) копійка та 4739 (чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок – витрат на професійну правничу допомогу, а всього 6316 (шість тисяч триста шістнадцять) гривень 41 (сорок одна) копійка.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 16 квітня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко