Справа № 420/3718/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та визнання дій протиправними, скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 (надалі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), в якому з урахуванням зміни позовних вимог просить: 
визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України по винесенню постанови від 09.01.2026 року ВП №79960350, постанови від 02.02.2026 року ВП №79960350 про виправлення помилки у постанові від 09.01.2026 року ВП №79960350, про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 34588 грн. протиправними; 
скасувати постанову від 09.01.2026 року ВП №79960350, постанову від 02.02.2026 року ВП №79960350 про виправлення помилки у постанові від 09.01.2026 року ВП №79960350,про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 34588 грн.;
стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачений судовий збір. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що не погоджується із правомірністю постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.01.2026 року ВП №79960350, постанову від 02.02.2026 року ВП №79960350 про виправлення помилки у постанові від 09.01.2026 року ВП №79960350,про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 34588 грн. Зазначає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду №400/13494/23 було виконано військовою частиною НОМЕР_1 ще 30.12.2024 року, про що свідчить Довідка №7 про вартість речового майна, що належить до видачі солдату ОСОБА_1 , яка видана на підставі вищезазначеного рішення суду. Тому вважає дії та постанови протиправними, через що звернувся до суду.
Ухвалою від 17.02.2026 позов залишено без руху. Надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 09.03.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України.
20.03.2026 року до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділ) перебуває виконавче провадження № 79960350 з примусового виконання виконавчого листа № 400/13494/23, виданого 29.07.2024 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно за час проходження військової служби та грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік. 09.01.2026 керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження № 79960350, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження. 09.01.2026 відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону №1404-VIII державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону №1404-VIII - 32000 грн. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону № 1404-VIII). Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018). Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи в письмовому провадженні, судом встановлено наступне.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 79960350 з примусового виконання виконавчого листа № 400/13494/23, виданого 29.07.2024 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно за час проходження військової служби та грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік.
09.01.2026 керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження № 79960350, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження. 
Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом №1404-VІІІ, боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду. 
09.01.2026 держаним виконавцем відділу керуючись ст. 42 Закону №1404-VIII та пунктом 2 розділу VI Інструкція №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 450,00 грн. 
09.01.2026 відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону №1404-VIII державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону №1404-VIII - 32000,00 грн.
02.02.2026 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме змінено суму стягнення виконавчого збору з 32000,00 грн на 34588,00 грн.
Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернувся до суду.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України “Про виконавче провадження”, відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Згідно зі ст.5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). 
Статтею 18 Закону встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.
Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразумом Євгенієм Володимировичем відкрите виконавче провадження ВП № 79960350 з виконання виконавчого листа № № 400/13494/23, виданого 29.07.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби та грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік.
Також, згідно постанови від 09.01.2026 з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 32000 грн. 02.02.2026 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме змінено суму стягнення виконавчого збору з 32000,00 грн на 34588,00 грн.
Частиною 4 ст.27 вказаного Закону визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч. 1 ст.42 Закону України Закону України “Про виконавче провадження” кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Частинами 1 та 2 ст.27 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
При цьому виконавчий збір – це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч.1 ст.42 Закону України “Про виконавче провадження” складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2-4 ст.42 Закону України “Про виконавче провадження” витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону “Про виконавче провадження” виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, за виключенням певних випадків. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Водночас, зважаючи на зазначені норми, виконавець визначає розмір виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, виносячи одночасно постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
Отже, у відповідача були відсутні законодавчі підстави не виносити при відкритті виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, діяв на підставі Закону України “Про виконавче провадження” та в межах повноважень, оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, що свідчить про відсутність підстав для визнання її протиправною.
Аналогічно щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору Верховний Суд висловився у постанові від 27.04.2023 року у справі №640/26475/21: "… аналізуючи положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору".
Посилання позивача на виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження, як на підставу скасування постанов про стягнення виконавчого збору, суд вважає необгрунтованим, оскільки дану обставину перевіряє державний виконавець, фіксує факт виконання та закриває провадження у справі. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється згідно з приписами статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 139, 242-246, 259-262, 271, 287 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та визнання дій протиправними, скасування постанови про стягнення виконавчого збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 26.03.2026.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.