КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №758/15105/25 Головуючий 1-ї інстанції: Казмиренко Л.В. 
Провадження № 33/824/578/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: осіб, які притягаються до відповідальності - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 захисника - адвоката Онищука К.І.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Онищука Віктора Вікторовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,- 

В С Т А Н О В И В

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Також, цією постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі №758/15105/25 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник зазначає про те, що оскаржувана постанова є незаконною та прийнята судом першої інстанції, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Захисник вважає, що суддя місцевого суду здійснив розгляд справи не повно та необ`єктивно, належним чином не дослідив докази, які свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 , до того ж проігнорував клопотання про необхідність призначення в справі автотехнічної експертизи.
Захисник вказує в своїй апеляційній скарзі, що відповідно до матеріалів справи, - схеми місця ДТП та поясненнь ОСОБА_1 , на вказаній ділянці дороги проводилися ремонтні роботи, що призвело до звуження проїзної частини. Ліва смуга руху була обмежена інженерними спорудами у вигляді біло-червоних пластикових огорож, що фактично унеможливлювало рух транспортних засобів по ній. ОСОБА_1 рухалась центральною смугою руху, яка на той момент була доступною для проїзду. Бажаючи здійснити поворот ліворуч з метою зміни напрямку руху, вона, враховуючи дорожню обстановку, розрахувала траєкторію руху про свої наміри, знизила швидкість та почала зміщуватися для виконання маневру. ОСОБА_1 , враховуючи звуження лівої смуги не мала об`єктивної можливості зайняти крайнє ліве положення без ризику для безпеки, тому її дії були адаптовані до реальної дорожньої ситуації, що не суперечить суті ПДР України. Більше того, включення лівого сигналу повороту завчасно слугувало чітким і однозначним сигналом для водіїв, що рухались позаду, про намір змінити напрямок руху, що повністю відповідає вимогам ПДР України.
Захисник звертає увагу на те, що водій ОСОБА_2 , який рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 на автомобілі «Renaut Koleos», не врахував зазначеного сигналу повороту, не обрав безпечної швидкості руху, відповідно до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухався попереду, та не відреагував належним чином на зміну дорожньої ситуації, що призвело до зіткнення. Згідно з поясненнями ОСОБА_2 в суді, він сам визнав провину, що «Попереду їхав автомобіль «Smart Fortwo» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого маючи намір здійснити розворот, змістився правіше. Зазначив, що не встиг вчасно зреагувати на маневр іншого учасника ДТП», що безпосередньо вказує на ОСОБА_2 неуважність та порушення ПДР. Таким чином, зіткнення транспортних засобів відбулось виключно через не дотримання ОСОБА_2 вимог ПДР України.
Крім того, зі схеми місця ДТП, вбачається, що позиція автомобіля «Smart Fortwo» під час зіткнення свідчить про початок маневру розвороту з центральної смуги, тоді як автомобіль «Renaut Koleos», вдарив його ззаду в бік, що типово для ситуацій, коли задній водій не дотримується дистанції або не реагує на сигнали. Пошкодження транспортних засобів також підтверджують, що удар прийшовся на задню бокову частину автомобіля ОСОБА_1 , що виключає її винну в невиконанні крайнього положення. Зазначене також підтверджується відеозаписом з місця ДТП.
Разом с тим, місцевий суд, роблячи висновок про винуватість ОСОБА_1 , поклався виключно на формальне тлумачення, ігноруючи контекст дорожньої обстановки, відеозапису ДТП, а також факт завчасного включення сигналу повороту. Це призвело до неповного дослідження обставин.
Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 заявляла клопотання про призначення автотехнічної експертизи для встановлення причин ДТП та відповідності дій учасників ПДР України. Суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання, мотивуючи це нібито достатністю наявних доказів, хоча матеріали справи містять суперечності в поясненнях учасників та потребують експертного аналізу для усунення сумнівів.
Таким чином, на переконання захисника, в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 вчасно увімкнула лівий покажчик повороту та враховуючі дорожні ремонтні роботи і обстановку навколо тимчасових засобів, які були встановлені на цій ділянці дороги, розрахувала траєкторію руху, а тому висновок судді про її винуватість є передчасним. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Судом першою інстанцією встановлено, 12.09.2025 року, об 11 год. 25 хв., в м. Київ, по вул. Святослава Хороброго, 9, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Smart Fortwo», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Європейського Союзу 39А, здійснювала розворот ліворуч з крайнього положення на проїзній частині та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.
Також, 12.09.2025 року, об 11 год. 25 хв., в м. Київ, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , по проспекту Європейського Союзу 39А, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Smart Fortwo», д.н.з. НОМЕР_1 , який розвертався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлена та підтверджується наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №459529 від 20.09.2025 (а.с.2-4), даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №451502 від 12.09.2025 (а.с.2-4), даними схеми місця ДТП (а.с.5), поясненнями учасників ДТП (а.с.6-7), даними відеозапису (а.с.8).
Доводи захисника про неповноту та необ`єктивність розгляду справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Як убачається з постанови Подільського районного суду м. Києва, суд першої інстанції дослідив усі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Саме по собі незадоволення сторони захисту результатами оцінки доказів не свідчить про порушення судом норм процесуального чи матеріального права.
Посилання захисника на звуження проїзної частини та проведення дорожніх робіт не спростовують встановленого судом порушення вимог Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ПДР України, перед виконанням повороту ліворуч або розвороту водій зобов`язаний завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, якщо інше прямо не передбачено дорожніми знаками або розміткою.
Доводи захисника про те, що завчасне включення лівого покажчика повороту свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 , є помилковими.
Включення сигналу повороту не звільняє водія від обов`язку виконувати маневр безпечно та відповідно до вимог ПДР України, а також не надає йому переваги в русі.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що сам факт подачі сигналу повороту не легалізує виконання маневру з порушенням вимог щодо зайняття відповідного положення на проїзній частині. Посилання захисника на нібито винуватість водія автомобіля «Renault Koleos» ОСОБА_2 ґрунтуються на однобічному тлумаченні доказів та не спростовують порушень з боку ОСОБА_1 .
Навіть у разі можливих порушень ПДР іншим учасником дорожнього руху, це не виключає відповідальності ОСОБА_1 , якщо її дії перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Зіткнення транспортних засобів сталося саме внаслідок виконання ОСОБА_1 маневру розвороту з порушенням вимог ПДР, що було правильно встановлено судом першої інстанції.
Схема місця ДТП, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, а також відеозапис з місця події у своїй сукупності підтверджують висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 розпочала маневр без забезпечення його безпеки та з порушенням встановленого порядку його виконання.
Сам факт удару в задню бокову частину транспортного засобу не виключає вини водія, який здійснює маневр, оскільки саме на нього покладається обов`язок переконатися у безпечності такого маневру.
Доводи захисника про безпідставну відмову в призначенні автотехнічної експертизи є необґрунтованими.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду. Суд першої інстанції мотивовано відмовив у задоволенні відповідного клопотання, оскільки наявні у справі докази були достатніми для встановлення фактичних обставин та прийняття законного рішення.
Наявність різних пояснень учасників ДТП сама по собі не свідчить про необхідність проведення експертного дослідження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки доказів та викладення власної версії подій, яка була предметом перевірки судом першої інстанції та обґрунтовано відхилена.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для скасування постанови Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Онищука Віктора Вікторовича - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2  - залишити без змін. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева