Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
08 квітня 2026 року № 520/29079/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення – рішення від 28.10.2024 року № 2546146-2405-2030- НОМЕР_1 про нарахування ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік у сумі 1 747,03 грн грн. за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39;
- стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власницею групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 площею 104,3 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-4», за адресою АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 901927463101.
Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна при поточній інвентаризації виконаний посадовою особою ТОВ «АРХІЛАІН» ОСОБА_2 (серія, номер кваліфікаційного сертифіката АЕ 001402, АЕ 005552) та яким найменування об`єкта нерухомого майна : групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29,30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)) в літ «А-4». Адреса об`єкта (місце розташування) Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, кв/оф. група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)).
Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39. Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1370-5642-8458-1519.
Вказує, що група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29,30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)) в літ «А-4», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, та яка має Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39, та внесена до Реєстру будівельної діяльності за Реєстраційним номером ТІ01:1370-5642-8458-1519, підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (з подальшими змінами та доповненнями), оскільки не є готелем , офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. А оскільки п.8 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (пункти 7, 8 додатка 1 в редакції рішення 29 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 19.08.2024 № 633/24 зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.12.2024 № 683/24, 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2025 № 801/25) встановлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2024 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, застосовується на рівні 0 відсотків. Відтак, податок обраховується за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 року за ставкою «0,1%», а за період з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року за ставкою « 0%» за метр квадратний.
Таким чином, відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 р. № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» зі змінами та доповненнями, група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29,30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)) в літ «А-4», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, Ідентифікатор ОНМ 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39, та внесена до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за Реєстраційним номером ТІ01:1370-5642-8458-1519 підлягають оподаткуванню за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 року за ставкою « 0,1%», а за період з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року за ставкою « 0%» за метр квадратний, а не за ставкою « 1%», як обчислено адміністративним органом.
Зазначає, що ГУ ДПС у Харківській області безпідставно та протиправно використало, при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельно ділянки, за період 2023 рік ставку у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування, в супереч підпункту 8 пункту 5 Додатку 1 «Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 року № 542/17 (з подальшими змінами та доповненнями), у зв`язку із чим, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. 
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.
Позивач надала письмові пояснення на відзив відповідача, в яких зазначила, що відповідачем не надано оцінки законодавчих актів, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, також не надав доказів , на підставі яких нарахував податок на нерухоме майно за 2023 рік. На підставі чого просить задовольнити позов у повному обсязі.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.
Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 є власницею групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 площею 104,3 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-4», за адресою АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 901927463101.
Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна при поточній інвентаризації виконаний посадовою особою ТОВ «АРХІЛАІН» ОСОБА_2 (серія, номер кваліфікаційного сертифіката АЕ 001402, АЕ 005552) та яким найменування об`єкта нерухомого майна : групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29,30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)) в літ «А-4». Адреса об`єкта (місце розташування) Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, кв/оф. група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)).
Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39. Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1370-5642-8458-1519.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований із застосуванням ставки 1 % від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023.
Позивач, не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС від 28.10.2024 року № 2546148-2405-2030-UA63120270000028556 звернулася зі скаргою до Державної податкової служби України в порядку ст.56 Податкового кодексу України, посилаючись на те, що податковим органом не вірно розраховано ставку податку.
Рішенням ДПС України (вих. № 28365/6/99-00-06-01-02-06 від 30.09.2025р.) про результати розгляду скарги фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 від 31.07.2025 № 21/2023-А (вх. ДПС № 3138/С/6 від 04.08.2025р.) на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 28.10.2024 року № 2546148-2405-2030-UA63120270000028556 про визначення податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, залишено без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області від 28.10.2024 року № 2546148-2405-2030-UA63120270000028556, а скаргу – без задоволення.
Позивач, вважаючи протиправними оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
У силу вимог п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості.
Як зазначено Конституційним Судом України у рішенні від 01.04.2010 (справа №1- 6/2010) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).
Згідно з частин першої, четвертої статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
За змістом статті 69 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
В підпункті 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України визначено, що податок на майно належить до місцевих податків.
Згідно з пунктом 10.3 статті 10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.
Одним із принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство, є принцип стабільності, який полягає в тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України).
Пунктом 7.1 статті 7 ПК України передбачено, що під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.
Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до обов`язкових елементів податку.
Суд звертає увагу на те, що принцип стабільності податкового законодавства перебуває у складі такого структурного елементу принципу верховенства права, як правова визначеність. Стабільність податкового законодавства передбачає законні очікування платника податку щодо незмінності правового режиму оподаткування. Разом з тим, такі очікування від законодавця мають урівноважуватись із правом держави приймати закони відповідно до суспільних (публічних) інтересів, тобто необхідно враховувати соціальні, політичні, економічні, безпекові чинники, які існують на момент прийняття законодавчого акта. Питання щодо застосування норм законів про зміну будь-яких елементів податків (зборів), які прийняті без врахування темпоральних меж, встановлених підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, не повинно вирішуватися шляхом прямого співставлення цих норм, оскільки, як вже зазначено, принцип стабільності діє і застосовується в нерозривному зв`язку з іншими правовими принципами.
Міра стабільності залежить від багатьох чинників. Оцінка змін у правовому режимі оподаткування на її відповідність правовій визначеності має відбуватись на підставі порівнювання та оцінювання обставин, внаслідок яких діяв законодавець, приймаючи рішення про зміну ставок податку (збору), а також з врахуванням того, чи є цей захід постійним або тимчасовим.
Постановою Верховного Суду від 19.04.2022 у справі №816/687/16 сформовано висновок, відповідно до якого: норми підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України не відміняють дію норми, якою встановлено (змінено) податок (збір) та/або будь-який елемент податку (збору) і яка запроваджена законом, що прийнятий пізніше, ніж за шість місяців до початку бюджетного періоду, в якому запроваджується податок (збір) та/або зміни будь-якого елементу податку (збору). Колізії між такою нормою та принципом стабільності немає, оскільки принцип стабільності застосовується в системному зв`язку з іншими принципами податкового законодавства. Така норма не застосовується лише тоді, якщо вона суперечить принципу верховенства права в контексті права платника податку на мирне володіння майном.
В той же час, пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Згідно із підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України).
Отже, рішення, зокрема, щодо затвердження ставок податку на нерухоме майно має бути оприлюдненим органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.
До того ж, відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, керуючись ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.
Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 7) інші будівлі - 0,1 відсотка.
Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.
Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).
Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.
Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу “Будівлі нежитлові” група 125 “Будівлі промислові та склади” клас 1251 “Будівлі промисловості”.
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 “Будівлі промисловості”, який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 “Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості”, 1251.2 “Будівлі підприємств чорної металургії”, 1251.3 “Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості”, 1251.4 “Будівлі підприємств легкої промисловості”, 1251.5 “Будівлі підприємств харчової промисловості”, 1251.6 “Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості”, 1251.7 “Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості”, 1251.8 “Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості”, 1251.9 “Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне”.
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.
Суд установив, що нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 площею 104,3 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-4», за адресою Харківська область, Харківський район, місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 901927463101.
Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна при поточній інвентаризації виконаний посадовою особою ТОВ «АРХІЛАІН» ОСОБА_2 (серія, номер кваліфікаційного сертифіката АЕ 001402, АЕ 005552) та яким найменування об`єкта нерухомого майна : групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29,30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)) в літ «А-4». Адреса об`єкта (місце розташування) Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, кв/оф. група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (топкова на твердому паливі для забезпечення будівель закладу теплом)).
Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39. Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1370-5642-8458-1519.
Вказує, що група нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 29, 30, 32, 33 площею 104,3 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-4», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43, та яка має Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39, та внесена до Реєстру будівельної діяльності за Реєстраційним номером ТІ01:1370-5642-8458-1519, підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (з подальшими змінами та доповненнями), оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. 
Окрім цього, відповідно п.8 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (пункти 7, 8 додатка 1 в редакції рішення 29 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 19.08.2024 № 633/24 зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.12.2024 № 683/24, 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2025 № 801/25) встановлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2024 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, застосовується на рівні 0 відсотків. 
Відтак, податок обраховується за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 року за ставкою «0,1%», а за період з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року за ставкою « 0%» за метр квадратний.
Суд встановив, при формуванні спірного податкового повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік, контролюючим органом застосована ставка податку в розмірі 1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому відповідачем не враховано цільове призначення нежитлових приміщень.
Так, контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні.
Суд зазначає, що в ході розгляду справи не підтверджено підстав віднесення будівель, належних позивачу до будівель готельних.
Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень,
Таким чином, суд визнає протиправним та висновує про наявність підстав для скасування у повному обсязі податкового повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області, код ЄДРПОУ 43983495 від 28.10.2024 року № 2546146-2405-2030-UA63120270000028556 про нарахування ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік у сумі 1 747,03 грн грн. за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно частині задоволених позовних вимог. 
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області, код ЄДРПОУ 43983495 від 28.10.2024 року № 2546146-2405-2030-UA63120270000028556 про нарахування ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік у сумі 1 747,03 грн грн. за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624262.4999903.20250610.33.8013.39.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору в загальному розмірі 968, 96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61000, м. Харків, вулиця Григорія Сковороди, 46, ЄДРПОУ 43983495). 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 08 квітня 2026 року. 

Суддя Бадюков Ю.В.