УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12453/25 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Галацевич О.М., Шевчук А.М., 

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/12453/25 за скаргою  ОСОБА_1 на дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Воробйової Т.А. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, у якій просила визнати бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі щодо відмови у скасуванні арештів рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , заборони його відчуження, накладені Богунським відділом державної виконавчої служби у м. Житомирі, зокрема за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609 від 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 8733206, неправомірною, зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати арешти рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 та заборони його відчуження, накладені Богунським відділом державної виконавчої служби у м.Житомирі, зокрема за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609 від 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 8733206. В обґрунтування скарги зазначала , що в провадженні Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі перебували виконавчі провадження, де боржником була ОСОБА_1 . Відповідно до листа Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі від 15.04.2025 №43670 на адвокатський запит від 06.04.2025 №32, згідно з відомостями з АСВП, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, за якими боржником є ОСОБА_1 на виконанні у відділі станом на 14.04.2025 не перебувають. Однак, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.04.2025 №420763227, в Єдиному реєстрі заборон в відчуження об`єктів нерухомого майна рахується арешти нерухомого майна, зокрема реєстраційний номер обтяження 8733206 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА562609 від 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ. Жоден з виконавчих листів, з перерахованих в листі Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі від 15.04.2025 №43670, не пред`явлений повторно до примусового виконання з межах трирічного терміну після повернення їх без виконання. 28.04.2025 представник заявника ОСОБА_2 звернувся із заявою до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі, в якій просив скасувати арешти рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , зокрема за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609 від 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 8733206. Листом від 13.05.2025 №61940 Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі у задоволенні заяви про скасування арештів відмовив. Представник заявника оскаржив вищевказану відмову до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Листом від 29.08.2025 №30938/5.2.-25/вх.31559/5.2.-25 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) у задоволенні скарги про скасування арештів відмовлено. Заявник вважає вказану відмову та бездіяльність у скасуванні арештів не правомірною. Зазначає, що оскільки жоден з виконавчих листів, на підставі яких відкрито виконавче провадження та накладено арешт та заборону відчуження майна ОСОБА_1 , з перелічених у листі Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі від 15.04.2025 №43670, не пред`явлені повторно до примусового виконання з межах трирічного терміну після повернення їх без виконання і строки їх пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом №1404-VIII, збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2026 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, який задовольнити скаргу у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні скарги, суд першої інстанції не застосував норми ч. 1 ст. 30, ст. 47, 48, 49, 50 (колишнього) Закону «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 606- XIV), ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12, 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), внаслідок чого не вірно вирішив справу. Окрім того, суд першої інстанції при вирішенні справи не застосував висновки Верховного Суду з подібних питань. Посилання суду першої інстанції на те, що доказів того, що арешт на майно боржника відповідно до постанови АА №562609 від 20.05.2009 (реєстраційний номер обтяження 8733206), було накладено у виконавчому провадженні №13473284, матеріали справи не містять, є таким, що не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , арешт накладений саме на майно скаржника. На думку суду першої інстанції, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 20.05.2009 зареєстрований арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8733206, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609, 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Разом з тим, згідно з даним записом, власником арештованого майна є ОСОБА_3 . Однак, такі висновки не відповідають обставинам справи, оскільки Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна була отримана при запиті щодо суб`єкта - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно, вказаний арешт майна накладений та рахується накладеним на скаржника, інакше він не відображався при запиті відносно скаржника. Твердження суду першої інстанції, що заявник не надала доказів того, що арешт - реєстраційний номер обтяження 8733206, скасування якого є предметом оскарження, накладений на майно ОСОБА_1 , не відповідають обставинам справи, оскільки за запитом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.04.2025 за № 420763227, яка додана до скарги, арешт накладений саме на майно скаржника.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявник не надала доказів того, що арешт - реєстраційний номер обтяження 8733206, скасування якого є предметом оскарження, накладений на майно ОСОБА_1 .
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
Встановлено, що на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебувало виконавче провадження №13473284 з примусового виконання виконавчого листа №2-2294/09, виданого 08.05.2009 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в сумі 4138,41 грн.
12 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення), у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 20.05.2009 зареєстрований арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8733206, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609, 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_3 . 
15 квітня 2025 року за вих. №43670 Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі надано відповідь на запит представника ОСОБА_1 – адвоката Бородіна Д.В. щодо виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , у якому вказано, що на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебували ряд виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, боржником за якими була ОСОБА_1 , зокрема виконавче провадження №13473284 з примусового виконання виконавчого листа №2-2294/09, виданого 08.05.2009 Богунським районним судом міста Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен банк аваль" боргу в сумі 4138,41 грн. 12.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення), у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Надати більш детальну інформацію щодо арештів майна боржника неможливо, оскільки вищевказані виконавчі провадження знищено за терміном зберігання. За відомостями з автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, за якими боржником є ОСОБА_1 , на виконанні у відділі не перебувають. 
Листом №30938/5.2-25/вх.31559/5.2-25 від 29.08.2025 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, на звернення адвоката Бородіна Д.В. від 31.07.2025 в інтересах ОСОБА_1 , який надійшов з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, стосовно скасування арештів рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , накладені Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі, повідомило наступне. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі перебувало виконавче провадження №13473284 з примусового виконання виконавчого листа №2-2294/09, виданого Богунським районним судом м.Житомира 08.05.2009, про стягнення з ОСОБА_1 користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 4138,41 грн. 
25 червня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 25.06.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 
12 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу керуючись пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинного на момент прийняття рішення), у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення. Інших даних про хід виконання вказаного виконавчого провадження №13473284 не зберіглося, оскільки оригінал виконавчого провадження знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 
Згідно з інформаційною довідкою №420763227 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції накладено арешти на майно ОСОБА_1 , а саме: 22.04.2009 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 562526; 20.05.2009 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА562609; 25.06.2009 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА562704; 18.05.2012 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА562704. 
Відомості щодо виконавчих проваджень, в межах яких накладені арешти на майно боржника за вищевказаними постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - відсутні. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно з частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-2294/09, виданого Богунським районним судом м. Житомира 08.05.2009, про стягнення з ОСОБА_1 користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 4138,41 грн, були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.
Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV (тут і далі - у редакції, чинній на час проведення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частинами першою, другою статті 11 Закону№ 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.
Отже, правовою метою накладення державним виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV). Аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення (див. п.53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11(провадження № 14-137цс24)).
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV.
Частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1404-VIII уразі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIII).
Водночас законодавець у Законі № 1404-VIII передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).
Із змісту скарги вбачається, що її подано у виконавчому провадженні №13473284 з примусового виконання виконавчого листа №2-2294/09, виданого 08.05.2009 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в сумі 4138,41 грн, та у скарзі заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо відмови скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою АА №562609 від 20.05.2009, реєстраційний номер обтяження 8733206.
При цьому, відповідно до листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області №30938/5.2-25/вх.31559/5.2-25 від 29.08.2025, у виконавчому провадженні №13473284 25.06.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Доказів того, що арешт на майно боржника відповідно до постанови АА №562609 від 20.05.2009 (реєстраційний номер обтяження 8733206), було накладено у виконавчому провадженні №13473284, матеріали справи не містять.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 20.05.2009 зареєстрований арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8733206, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №562609, 20.05.2009 Богунський ВДВС Житомирського МУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Однак суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що згідно з даним записом, власником арештованого майна є ОСОБА_3 .
За правилами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції без додержання норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів встановила, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи апеляційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без змін.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2026 року залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення виготовлено 17 березня 2026 року.

Головуючий Т.М. Павицька 

Судді О.М. Галацевич 

А.М. Шевчук