П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10885/25	

Суддя першої інстанції - Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі №400/10885/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28 травня 2025 року №143450003527 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на п`ять років, починаючи з 21 травня 2025 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково. Суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28 травня 2025 року №143450003527 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 травня 2025 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позову відмовив. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в апеляційній скарзі зазначає, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Довідка №31 від 27 січня 1993 року, видана Військовою частиною НОМЕР_1 не взята до уваги, оскільки надана в копії, не містить підстав видачі, відсутня інформація в які саме періоди та на території якого населеного пункту особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Апелянт зазначив, що за наявними документами особа матиме право на пенсійну виплату з 21 травня 2035 року. Враховуючи вищенаведені факти, апелянт вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин. 
З огляду на викладене, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що доводи апелянта фактично зводяться до ненадання позивачем до заяви про призначення пенсії оригіналів документів, передбачених пп.7 п.2.1 Порядку №22-1. Водночас, позивач з об`єктивних та не залежних від нього обставин не може надати більше підтверджуючих документів щодо періоду проходження ним дійсної військової служби у 1988-1990 роках у зоні відчуження через знищення військовою частиною відповідних документів у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022. Відсутність можливості надати «первинну довідку» через знищення архіву не може бути підставою для позбавлення громадянина права на соціальний захист. Відмова відповідача у призначенні пенсії ґрунтується на виключно формальному підході - відсутності одного виду довідки, ігноруючи при цьому інші офіційні документи. Такий підхід є проявом надмірного формалізму, що призводить до порушення права позивача на соціальний захист. 
За таких підстав, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року - без змін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі №400/10885/25.
02 березня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
01 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1980-1990 роках третьої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 14 квітня 1993 року та № НОМЕР_3 від 23 лютого 1989 року.
21 травня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року (далі - Закон № 796).
Заява ОСОБА_1 розглянута Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28 травня 2025 року №143450003527 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» через відсутність документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та необхідного страхового стажу. Довідка №31 від 27 січня 1993 року, видана Військовою частиною НОМЕР_1 , не взята до уваги, оскільки надана в копії, не містить підстав видачі, відсутня інформація, в які саме періоди та на території якого населеного пункту особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1980-1990 роках третьої категорії серії НОМЕР_2 від 14 квітня 1993 року та №260286 від 23 лютого 1989 року.
Крім того, матеріалами справи підтверджено статус позивача як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у1988-1990 роках, а саме:
- копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 01 вересня 1985 року, де на ст. 4-5 пункт 6 зазначено, що з 07 грудня 1988 по 16 жовтня 1990 року позивач проходив службу в рядах радянської армії і зроблено примітку: відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС №1497-387 від 29 грудня 1987 року період служби в 30 км зони ЧАЕС з 09 грудня 1988 року по 29 травня 1990 року зараховувати в трудовий стаж на пільгових умовах: один місяць за півтора;
- копія військового квитка позивача, в якому зазначено, що він у 1988-1990 роках проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 в 30 км зоні ЧАЕС;
- копія довідки №31 від 27 січня 1993 Військової частини НОМЕР_1 про підтвердження проходження позивачем дійсної військової служби по охороні Чорнобильської АЕС в 1988-1990 роках, підтвердження його статусу як учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, підтвердження місця дислокації військової частини - с. Розсоха Київської області, та про отриману позивачем дозу опромінення 0,850 БЕР. А згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» с. Розсоха Київської області віднесено до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи (зона відчуження);
- копія витягу із протоколу №8 засідання тимчасової комісії при Миколаївській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» від 25 червня 1997 року про проходження перереєстрації, яким підтверджено правильність видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 - категорії 3 серії А;
- копія довідки з управління соціального захисту населення від 23 липня 2025 року, в якій зазначається, що позивач отримує матеріальну допомогу як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988-1990 рр. (категорія 3).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
На підставі частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, в тому числі є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків (пункт 1); потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі ст. 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році – зменшення віку 5 років.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються також документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Колегія суддів дослідила матеріали справи та дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Посилання апелянта на відсутність інформації у довідці №31 від 27 січня 1993 року про те, в які саме періоди та на території якого населеного пункту особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може бути підставою для відмови у реалізації права на пенсійне забезпечення, оскільки такі обставини не спростовують факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії, підтвердженого належним документом.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Повний текст судового рішення складений 22 квітня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв