ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2775/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), 
судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: ШАЛАМОВА ОЛЕНА ВАЛЕРІЇВНА (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, ордер
Представник скаржника/відповідача: МОРОЗОВ ВІКТОР СЕРГІЙОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 (повний текст рішення складено 13.11.2025, суддя Ярешко О.В.) у справі № 908/2775/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОХОРОНА ПРАЦІ» (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 30-А)
до відповідача: Акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)
про стягнення 134 428,26 грн,

ВСТАНОВИВ:
03.09.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 03.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “ОХОРОНА ПРАЦІ” до відповідача: Публічного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” про стягнення суми 134428,26 грн., яка складається з: 127194,00 грн. – заборгованість за договором про закупівлю товарів № 421024 від 14.10.2024; 1944,50 грн. – 3% річних та 5289,76 грн. – інфляційні втрати.
29.09.2025 через систему “Електронний суд” від відповідача до Господарського суду Запорізької області надійшов відзив, в якому, зокрема, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У випадку задоволення позову просив розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому судове рішення набере законної сили. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшено до 2000,00 грн. Зазначив про звернення до відповідача з листом-пропозицією від 11.09.2025 № 008.1-32/688 щодо укладення мирової угоди.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, код ЄДРПОУ 00130926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ОХОРОНА ПРАЦІ” (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 30-А, код ЄДРПОУ 44607446) 127194 (сто двадцять сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп. заборгованості за договором про закупівлю товарів № 421024 від 14.10.2024; 1944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн. 50 коп. 3% річних, 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 2417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) грн. 63 коп. судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Також відмовлено у задоволені клопотання відповідача про розстрочення судового рішення на 6 місяців.
Не погодившись з судовим рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25 в частині розстрочення виконання рішення, а саме розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 6 місяців зі сплатою щомісячно рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому набере законної сили постанова ЦАГС у справі № 908/2775/25; судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відмова суду першої інстанції у наданні розстрочення виконання рішення строком на 6 місяців є порушення вимог статті 331 ГПК України, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду встановленим обставинам.
Скаржник зазначає, що АТ «Запоріжжяобленерго» перебуває у складному фінансовому становищі, що істотно ускладнює виконання рішення одним платежем. Зокрема, станом на 01.04.2025 дебіторська заборгованість споживачів перед товариством становила понад 3,1 млрд грн, значна частина якої припадає на державні підприємства. Частина виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з таких підприємств зупинена.
Крім того, за даними фінансової звітності товариство протягом 2023-2024 років отримувало значні збитки. Встановлені регулятором тарифи на розподіл електричної енергії не покривають фактичних витрат товариства, а у структурі тарифу на 2024 рік відсутній прибуток на регуляторну базу активів. Також через бойові дії та окупацію частини території Запорізької області істотно зменшилися обсяги розподілу електричної енергії.
Скаржник також посилається на наявність значної податкової та кредиторської заборгованості, а також на арешт коштів на рахунках товариства в межах виконавчих проваджень. При цьому АТ «Запоріжжяобленерго» є підприємством критичної інфраструктури, безперебійна діяльність якого має важливе значення для енергозабезпечення регіону.
З огляду на наведене, скаржник вважає, що надання розстрочення виконання рішення строком на 6 місяців дозволить реально виконати рішення суду, тоді як відмова у його наданні свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.
Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2775/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2775/25.
11.12.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 11.03.2026 о 09 год. 40 хв.
24.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ «ОХОРОНА ПРАЦІ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти її задоволення.
Позивач зазначає, що обставини, на які посилається відповідач як на підставу для розстрочення виконання рішення суду, є звичайними для господарської діяльності будь-якого суб`єкта господарювання і не мають виняткового характеру. Наявність дебіторської та кредиторської заборгованості, необхідність сплати податків, заробітної плати та інших обов`язкових платежів є типовими умовами здійснення господарської діяльності.
Водночас відповідач активно бере участь у процедурах публічних закупівель та укладає договори на значні суми. Зокрема, лише у вересні 2025 року ним було проведено закупівель та укладено договорів на суму понад 3,5 млн грн, що, на думку позивача, свідчить про перебільшення відповідачем складності свого фінансового становища або про його неефективне управління коштами.
Позивач також зазначає, що оплата товару мала бути здійснена до 27.02.2025, претензія була вручена відповідачу 21.07.2025, а лист щодо мирного врегулювання спору датований 11.09.2025, однак до розгляду справи по суті відповідач не сплатив навіть частини заборгованості. За таких обставин надання розстрочення фактично означатиме подальше продовження порушення прав позивача.
Крім того, при укладенні договору відповідач уже отримав вигоду у вигляді відстрочки оплати товару на 120 календарних днів, а договір не передбачає санкцій за порушення строків оплати. Також у структурі тарифів на 2025 рік передбачено прибуток на регуляторну базу активів, що свідчить про наявність джерел для розрахунків із кредиторами.
Позивач вказує, що відповідач і в апеляційній скарзі посилається на можливість виконання рішення протягом 2025 року та початку 2026 року у разі надання розстрочення на шість місяців, однак станом на момент розгляду справи у березні 2026 року така потреба фактично втратить актуальність.
З огляду на викладене позивач вважає, що надання розстрочення не відповідатиме принципу справедливого судового розгляду, передбаченому частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Також, позивач зазначає про попередній розрахунок судових витрат; Позивач планує понести витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді оплати послуг професійної правничої (правової) допомоги у орієнтовному розмірі 10 000,00 грн.
Просить, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Запорізької області у справі 908/2775/25 від 13.11.2025 року без змін.
У судовому засіданні 11.03.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного судового рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “ОХОРОНА ПРАЦІ” (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО”, найменування якого змінено на Акціонерне товариство “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” (покупець, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів № 421024, за умовами якого (пункт 1.1) постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність покупця товар, зазначений у специфікації до договору (додаток 1), а покупець – прийняти та оплатити такий товар.
Згідно з п 1.2 договору, найменування товару – Код ДК 021:2015 – 39520000-3 Готові текстильні вироби (Пояс запобіжний безлямковий, строп з карабіном).
Відповідно до п. 3.1 договору, ціна договору становить: всього без ПДВ - 105995,00 грн., ПДВ 20% - 21199,00 грн., всього з ПДВ - 127194,00 грн. 
Пунктом 4.1 передбачений наступний порядок здійснення оплати за товар: за умови реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату їх складання, та умов цього договору, покупець здійснює розрахунок за кожну замовлену партію товару протягом 120 (ста двадцяти) календарних днів після підписання покупцем видаткової накладної (акту приймання-передачі товару) постачальника на поставку товару.
Відповідно до п. 5.1, загальний строк поставки товару за договором – до 31.12.2024 року, протягом якого кожна окрема поставка здійснюється за замовленням виключно на підставі письмової заявки покупця у строки та на умовах, зазначених у п. 5.2 цього договору.
Пунктом 5.2 передбачено зобов`язання з поставки заявленої партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту подання письмової заявки покупцем.
Відповідно до пункту 6.1.1 пункту 6.1 договору, покупець зобов`язався своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату за поставлений товар. 
Згідно з п. 10.1, договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 30.04.2025. 
До договору укладено, зокрема додаток № 1 «Специфікація». 
Покупець надіслав постачальнику заявку № 006-04/381 від 24.10.2024 щодо поставки товару по договору.
Листом № 10/2910 від 29.10.2024 постачальник повідомив про готовність поставки замовленої партії товару у період з 31.10.2024 по 04.11.2024 із залученням перевізника ТОВ «Нова пошта».
Позивач виписав відповідачу рахунок № ОП000008566 від 29.10.2024 на суму 127194,00 грн. 
Товар (пояс безлямковий, строп канатний з карабіном) був одержаний уповноваженою особою покупця згідно довіреності № 270 від 30.10.2024, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № ОП000008363 від 30.10.2024 на суму 127194,00 грн. з ПДВ. 
Позивачем були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 876 від 30.10.2024 та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 883 від 01.11.2024. 
Відтак, згідно п. 4.1 договору, останнім днем строку для оплати товару покупцем було 27 лютого 2025 року (120-й календарний день після підписання покупцем видаткової накладної).
19.07.2025 позивач надіслав на адресу відповідача претензію вих. № 09/1807, якою вимагав невідкладно виконати зобов`язання за договором та перерахувати заборгованість у сумі 127194,00 грн.
Претензія була вручена представнику відповідача 21.07.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня. 
Після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідач надіслав позивачу лист від 11.09.2025 № 008.1-32/688, якою пропонував укласти мирову угоду у цій справі № 908/2775/25 з такими умовами: 1. АТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” сплачує ТОВ “ОХОРОНА ПРАЦІ” основний борг у розмірі 127194,00 грн. протягом 6 (шести) місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому мирова угода буде затверджена ухвалою суду; 2. ТОВ “ОХОРОНА ПРАЦІ” відмовляється від своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат; 3. Одночасно зі сплатою першої частини основного боргу АТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” сплачує ТОВ “ОХОРОНА ПРАЦІ” 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви.
Спільної заяви сторін щодо затвердження укладеної між сторонами мирової угоди до суду не надходило. Позивач у відповіді на відзив заявив, що запропоновані відповідачем умови мирової угоди є для нього неприйнятними.
За наслідками розгляду позову судом першої інстанції ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ОХОРОНА ПРАЦІ” 127194 грн. 00 коп. заборгованості за договором про закупівлю товарів № 421024 від 14.10.2024; 1944 грн. 50 коп. 3% річних, 5024 грн. 76 коп. інфляційних втрат, 7500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 2417 грн. 63 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Сторони не оскаржують рішення в цій частині, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається. Рішення переглядається лише в частині розстрочення виконання рішення.
Відмовляючи у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для звернення позивача до суду стало порушення відповідачем договірних зобов`язань, при цьому відповідач не вжив заходів для усунення порушення у досудовому порядку та не відповів на претензію позивача. Лише після отримання позовної заяви відповідач запропонував мирне врегулювання спору, однак запропоновані умови передбачали лише розстрочення сплати боргу без сплати інфляційних втрат та процентів річних, що не містило взаємних поступок і було неприйнятним для позивача.
Суд також врахував, що оплата товару мала бути здійснена до 27.02.2025, претензія вручена відповідачу 21.07.2025, а лист щодо мирного врегулювання спору датований 11.09.2025, проте до розгляду справи по суті відповідач не сплатив навіть частини заборгованості. За таких обставин надання розстрочення фактично означало б подальше продовження порушення прав позивача.
Крім того, при укладенні договору відповідач уже отримав вигоду у вигляді відстрочки оплати товару на 120 календарних днів, а договір не передбачає санкцій за порушення строків оплати. Суд також врахував, що у структурі тарифів на 2025 рік передбачено прибуток на регуляторну базу активів, що свідчить про наявність джерел для покриття витрат та розрахунків із кредиторами, зокрема за рахунок погашення заборгованості боржниками відповідача.
Посилаючись на практику ЄСПЛ, суд зазначив, що право на судовий розгляд упродовж розумного строку охоплює також стадію виконання судового рішення. Тому тривале невиконання рішення суду порушує право особи на мирне володіння майном. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення.
Колегія судді погоджується з даним висновком, з огляду на наступне.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги відповідача в частині відмови у розстроченні на 6 місяців виконання судового рішення, апеляційний господарський суд зважає на такі обставини.
Стаття 331 Господарського процесуального кодексу України передбачає порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно з частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Таким чином, з огляду на положення частин четвертої та п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України суд, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Апеляційний господарський суд зазначає, що вказана норма права визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Аналогічні положення містяться у статтях 18 та 326 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Практика Європейського суду з прав людини виходить із того, що виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та завершальною стадією судового процесу (зокрема, рішення у справах «Горнсбі проти Греції», «Півень проти України», «Шмалько проти України», «Ліпісвіцька проти України»).
Європейський суд з прав людини також зазначає, що підтверджена судовим рішенням заборгованість становить «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а її невиконання або надмірне затягування виконання порушує право особи на мирне володіння майном (рішення у справі «Агрокомплекс проти України»).
Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, а його невиконання загрожує сутності права на справедливий суд.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є складовою права на судовий захист та реалізацією принципу верховенства права.
Відповідно до статей 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а наявність чи відсутність відповідних обставин встановлюється судом на підставі належних і допустимих доказів.
Таким чином особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач просив розстрочити виконання судового рішення на шість місяців зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем набрання рішенням законної сили. Обґрунтовуючи заяву, відповідач посилався на обставини, які, на його думку, істотно ускладнюють виконання рішення одним платежем, зокрема на значну дебіторську заборгованість споживачів (станом на 01.04.2025 - понад 3,2 млрд грн), наявність податкового боргу у сумі 914 169 тис. грн, збитковість діяльності товариства, невідповідність встановлених тарифів фактичним витратам, відсутність коштів для фінансування першочергових витрат, а також арешт грошових коштів на рахунках товариства. Крім того, відповідач зазначав, що АТ «Запоріжжяобленерго» є підприємством критичної інфраструктури, а виконання судового рішення можливе у разі погашення заборгованості його боржниками та з урахуванням того, що у структурі тарифів на 2025 рік передбачено прибуток на регуляторну базу активів.
Водночас, як правильно встановив суд першої інстанції, саме порушення відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідач не вживав заходів для усунення порушення у досудовому порядку, на претензію позивача не відповів і лише після отримання позовної заяви запропонував мирне врегулювання спору. Запропоновані відповідачем умови передбачали лише розстрочення виплати боргу без сплати інфляційних втрат та процентів річних, що не містило взаємних поступок і було неприйнятним для позивача.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що оплата товару мала бути здійснена до 27.02.2025, претензію відповідач отримав 21.07.2025, лист щодо мирного врегулювання спору датований 11.09.2025, однак до розгляду справи по суті відповідач не сплатив навіть частини заборгованості. За таких обставин надання розстрочення фактично означало б подальше продовження порушення прав позивача.
Також суд обґрунтовано зазначив, що при укладенні договору відповідач уже отримав певну матеріальну вигоду, а саме відстрочку оплати товару на 120 календарних днів з дати його поставки, при цьому договором не передбачено санкцій за порушення строків оплати.
Суд першої інстанції також звернув увагу, що, за твердженням самого відповідача, у структурі тарифів на 2025 рік передбачено прибуток на регуляторну базу активів, що свідчить про наявність джерел для покриття витрат, у тому числі розрахунків із кредиторами, зокрема за рахунок погашення заборгованості боржниками відповідача. Водночас, заявляючи про можливість отримання таких коштів, відповідач продовжує не виконувати зобов`язання перед позивачем.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розстрочення виконання судового рішення, оскільки надання відповідачу додаткового строку для виконання рішення за наведених обставин не відповідатиме принципу справедливого судового розгляду, гарантованому частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Hornsby v. Greece» від 19.03.1997, пункт 40). Хоча за певних обставин затримка у виконанні рішення може бути виправданою, така затримка не повинна спотворювати сутність права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy», № 22774/93, пункт 74).
Посилання заявника/скаржника на наявність арешту рахунків також не може бути беззаперечним доказом неможливості виконання рішення. Постанови про арешт видано 05.07.2023 (ВП 55890429); 23.04.2024 (ВП 74799068) та 25.11.2024 (ВП 76630282). Жодних актуальних відомостей про стан зазначених виконавчих проваджень не надано. Суд позбавлений можливості встановити, чи є ці арешти чинними, який залишок коштів на рахунках відповідача тощо.
Колегія суддів враховує твердження апеляційної скарги в частині того, що АТ «Запоріжжяобленерго» є єдиним оператором системи розподілу електричної енергії в Запорізькій області і виконує стратегічно важливі функції в умовах воєнного стану. Водночас апелянт помилково вважає, що цей статус сам по собі є підставою для розстрочення виконання будь-якого судового рішення.
Правовий статус підприємства критичної інфраструктури не змінює загальних норм цивільного та господарського законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язань. Укладаючи договір про закупівлю товарів 14.10.2024, відповідач діяв у сфері господарської діяльності та повинен був усвідомлювати свою здатність виконати взяті зобов`язання. Ризики від власної господарської діяльності не можуть перекладатись на інших учасників господарських відносин.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25; рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25 в частині відмови у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення, відповідно, залишити без змін.
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2025 у справі № 908/2775/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 23.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін