ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14568/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року (суддя Лозицька І.О., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 29.09.2025 року) у адміністративній справі №160/14568/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, суд –

в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 року №Ф-6267-57У.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року позовні вимоги задоволено
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що згідно даних інформаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_1 з 17.5.2004 року перебуває за основним місцем обліку в Головному управління ДПС у Дніпропетровській області, к ДПІ як ФОП на загальній системі оподаткування та з 18.03.2025 року – припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності. В ІКП 71040000 ФОП ОСОБА_1 відображені наступні нарахування єдиного внеску за 2017-2020 роки на загальну суму 37788,74 грн., а саме: за 2017 рік – 8448 грн. по строку сплати 09.02.2018 року. за 1 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. по строку сплати 19.04.2018 року; за 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. по строку сплати 19.07.2012 року; за 3 квартал 2018 року на суму 2457,18 грн. по строку сплати 19.10.2018 року; за 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. по строку сплати 21.01.2019 року; за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. по строку сплати 19.04.2019 року; за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. по строку сплати 19.07.2019 року; за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. по строку сплати 21.10.2019 року; за 4 квартал 019 року у сумі 2754,18 грн. по строку сплати 20.01.2020 року; за січень-лютий 2020 року у сумі 2078,12 грн. до строку сплати 21.04.2020 року; за червень 2020 року у сумі 1039,06 грн. по строку сплати 20.07.2020 року; за 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн. по строку сплати 19.10.2020 року; за 4 квартал 2020 року у сумі 2200 грн. по строку сплати 19.01.2021 року За період з 09.02.2018 року по теперішній час ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок не сплачувала. Станом на 20.10.2025 року в ІКП 71040000 ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 37788,74 грн., яка є недоїмкою. ФОП ОСОБА_1 21.12.2005 року подала до Державного реєстратора в Криворізькій міській раді заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, засвідчену приватним нотаріусом, проте запис здійснено про припинення підприємницької діяльності 18.03.2025 року, тобто станом на 2020 рік ФОП ОСОБА_1 числилася у ЄДР, як діючий суб`єкт господарювання, перебувала на обліку і була зобов`язана сплачувати єдиний внесок.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з 27.05.2004 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. 21.12.2005 року ОСОБА_1 подано до Державного реєстратора в Криворізькій міській раді заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, засвідчену приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. та зареєстрованої в реєстрі №14929. Проте, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис про припинення підприємницької діяльності було лише 18.03.2025 року. 06.11.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6267-57У з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 35588,74 грн. Підставою для формування даної вимоги стала інформація, наявна в базі даних інформаційної системи податкового органу по інтегрованій картці платника податків, в якій відображено несплачені нарахування на момент винесення оскаржуваної вимоги. Спірна вимога направлена ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та повернута за зворотною адресою відправника з підстав закінчення терміну зберігання. 11.03.2025 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №77457793 з примусового виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 року №Ф-6267-57У. 14.04.2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до податкового органу з адвокатським запитом щодо заборгованості ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надання копій документів, які свідчать про наявність недоїмки з єдиного внеску. Листом №45720/6/04-36-13-10-16 від 16.05.2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області повідомлено представнику Ляшко Н.В. про те, що згідно даних ІКС станом на 16.05.2025 року заборгованість із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (технологічний код 71040000) складає 37788,74 грн. Суд врахував, що контролюючим органом позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік 8448,00 грн по строку сплати 09.02.2018, зв І квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.04.2018, за ІІ квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.07.2018, за ІІІ квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.10.2018, за ІV квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 21.01.2019, за І квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 19.04.2019, за ІІ квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 19.07.2019, за ІІІ квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 21.10.2019, за ІV квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 20.01.2020, за січень-лютий 2020 року 2078,12 грн по строку сплати 21.04.2020, за червень 2020 року 1039,06 грн по строку сплати 20.07.2020, за ІІІ квартал 2020 року 3178,12 грн по строку сплати 19.10.2020, за ІV квартал 2020 року 2200,00 грн по строку сплати 19.01.2021. Суд зазначив, що ОСОБА_1 мала статус фізичної особи підприємця до 21.12.2005 року (заява до Державного реєстратора в Криворізькій міській раді про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, засвідчена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. та зареєстрована в реєстрі №14929). Протягом періоду, за який контролюючий орган нарахував ОСОБА_1 заборгованість зі сплати ЄСВ вона перебувала за кордоном, про що підтверджено відмітками у закордонному паспорті останньої. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.67 Конституції України; підпунктом 14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України; п.2 ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; пунктами 1, 2, 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 року №469) та прийшов до висновку про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Суд вважав, що протягом спірного періоду ОСОБА_1 не здійснювала підприємницьку діяльність, не була працевлаштована, та відповідно страхові внески сплаті не підлягали.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.05.2004 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець (свідоцтво про державну реєстрації фізичної особи – підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номер запису 22270170000002824.
В матеріалах справи є копія заяви ОСОБА_1 на адресу державного реєстратора в Криворізькій міській раді про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою про здійснення державної реєстрації припинення її підприємницької діяльності за власним бажанням від 21.12.2005 року, завіреної 21.12.2005 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І.; номер в реєстрі 14929.
Матеріали справи не мають доказів про подачу заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 державному реєстратору Криворізької міської ради 21.12.2005 року.
В матеріалах справи є повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 18.03.2025 року.
Встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 06.11.2020 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6267-57У про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 35588,74 грн. 
Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік 8448,00 грн по строку сплати 09.02.2018, за І квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.04.2018 року, за ІІ квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.07.2018 року, за ІІІ квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 19.10.2018 року, за ІV квартал 2018 року 2457,18 грн по строку сплати 21.01.2019 року, за І квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 19.04.2019 року, за ІІ квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 19.07.2019 року, за ІІІ квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 21.10.2019 року, за ІV квартал 2019 року 2754,18 грн по строку сплати 20.01.2020 року, за січень-лютий 2020 року 2078,12 грн по строку сплати 21.04.2020 року, за червень 2020 року 1039,06 грн по строку сплати 20.07.2020 року, за ІІІ квартал 2020 року 3178,12 грн по строку сплати 19.10.2020 року, за ІV квартал 2020 року 2200,00 грн по строку сплати 19.01.2021 року. Підставою для формування даної вимоги стала інформація, наявна в базі даних інформаційної системи податкового органу по інтегрованій картці платника податків, в якій відображено несплачені нарахування на момент винесення оскаржуваної вимоги.
Встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 року №Ф-6367-57У 21.01.2021 року була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та повернута за зворотною адресою відправника з підстав закінчення терміну зберігання.
Встановлено, що 11.03.2025 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №77457793 з примусового виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ф-6267-57У.
Своїм листом №45720/6/04-36-13-10-16 від 16.05.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно даних ІКС станом на 16.05.2025 року заборгованість із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (технологічний код 71040000) складає 37788,74 грн.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску, є ФОП, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції враховує, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які згідно законодавства сплачують єдиний соціальний внесок на добровільній основі.
Суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність у грудні 2005 року, оскільки, в матеріалах справи доказів такому немає, проте є докази про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності зареєстрована 18.03.2025 року. Перебування ОСОБА_1 за кордоном не спростовує інформацію про те, що вона не могла фізично здійснювати підприємницьку діяльність. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року у адміністративній справі №160/14568/25 – скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу – відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова