ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/2925/25 пров. № А/857/34303/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 460/2925/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Максимчук О.О.,
час ухвалення рішення 18 липня 2025 року,
місце ухвалення рішення м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення 18 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до 13.02.2025 він проходив військову службу на посаді ординатора хірургічного відділення Військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.12.2024 №1587 його було переміщено на нижчу посаду (шпк «старший лейтенант»), а саме: ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади. Ознайомившись з відповідним наказом, позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , у якому повідомив, що не дає своєї згоди на переміщення на підставі положень розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.01.2025 №1771/С. Однак, незважаючи на поданий рапорт, вимоги розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.01.2025 №1771/С та відсутність, на думку позивача, підстав визначених пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, командуванням Військової частини НОМЕР_1 було видано наказ по стройовій частині №44 від 13.02.2025 про виключення капітана медичної служби ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що справи та посаду здав 13.02.2025 і вибув для подальшого проходження військової служби на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади. Позивач вважає, що відсутні будь-які обставини, які б відповідно до пункту 82 Положення надавали підстави для переміщення його на нижчу посаду
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Укрїни, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_1 .
Наказом ПЗМО України №33 від 10.03.2015 позивача призначено на посаду ординатора відділення НОМЕР_3 військового госпіталю, а наказом МО України №852 від 16.09.2016 позивачу присвоєно військове звання лейтенанта медичної служби, що підтверджується даними з наявної у матеріалах справи копії посвідчення офіцера НОМЕР_4 від 02.12.2016.
Позивач є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 30.03.2016.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) №52 від 18.06.2021 з позивачем укладено новий контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.
Згідно копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 2021 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки Командувача Медичних сил Збройних Сил України, полковника медичної служби ОСОБА_2 укладено контракт строком на 5 років.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №1587 від 03.12.2024 відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.10.2024 №21652/дск капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора хірургічного відділення НОМЕР_3 військового госпіталю (на 200 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (на 900 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, звільнено з займаної посади та призначено ординатором лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригати Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС – 9013013. Згідно даного наказу позивач призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк «капітан медичної служби» на шпк «старший лейтенант медичної служби».
До матеріалів справи відповідач-1 долучив копію плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України, надісланого 29.11.2024 №510/1/19109 на виконання окремого доручення Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.10.2024 №21652дск щодо проведення невідкладних заходів комплектування бойових військових частин. У вказаному плані під номером 10 на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_7 (шпк «старший лейтенант медичної служби», ВОС – 9013013, тарифний розряд – 13) включено позивача ОСОБА_1 .
У матеріалах справи наявна копія листа №1771/С від 06.01.2025, у якому Головнокомандувач Збройних Сил України з метою раціонального використання людського ресурсу, який добровільно виявив бажання укласти контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України під час дії воєнного стану вимагає: « 1. Командувачам видів, родів, військ (сил) Збройних Сил України, командирам (начальникам) органів військового управління Збройних Сил України, військових частин Збройних Сил України:
- припинити переміщення військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану (далі – військовослужбовці), до інших військових частин без їхньої згоди, за винятком випадків коли відповідно до законодавства України таке переміщення є обов`язковим;
- у разі розформування військової частини, в якій військовослужбовцем було укладено контракт, надавати таким військовослужбовцям право вибору місця подальшого проходження служби;
- у разі необхідності, залучати військовослужбовців до виконання бойових завдань виключно шляхом направлення у відрядження».
27.01.2025 позивач звернувся до відповідача-2 з рапортом, у якому повідомив, що він ознайомився із наказом Головнокомандувача ЗСУ від 03.12.2024 №1587 на переміщення його на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої мехнізованої бригади ШПК «старший лейтенант медичної служби», проте згідно з наказом Головнокомандувача ЗСУ від 06.01.2025 №1771/С припинено переміщення військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом до інших військових частин «без їхньої згоди», а позивач свою згоду на своє переміщення не дає. У рапорті позивач також стверджує, що його контракт дійсний до оголошення демобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №44 від 13.02.2025 капітан медичної служби ОСОБА_1 ,ординатор хірургічного відділення військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.12.2024 №1587-РС на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_7 , ВОС – 9013013, шпк «старший летенант медичної служби» вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, з 13.02.2025 позивача виключено зі списків особового складу та видів забезпечення та видано йому відповідні атестати.
Рапортом від 13.02.2025 позивач доповів командиру військової частини НОМЕР_1 , що справи та посаду ординатора хірургічного відділення здав.
Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є дії відповідача-1, які полягають у переміщенні позивача на нижчу посаду (шпк-старший лейтенант), а саме: ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади та дії відповідача-2, які полягають у виключенні у звязку з цим позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення як такого, що справи та посаду здав 13.02.2025 і вибув для подальшого проходження військової служби на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.
У силу приписів статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває на цей час.
Згідно приписів статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій є особливим періодом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. У частині 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено такі види військової служби:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Частинами 1-3 статті 5 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. Для осіб, зокрема, молодшого офіцерського складу встановлюються такі військові звання: молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант, капітан. До військових звань осіб офіцерського складу юридичної, медичної та капеланської служб Збройних Сил України та інших військових формувань, а також підрозділів адміністративно-юрисдикційної діяльності органів Державної прикордонної служби України, які мають відповідну освіту та займають відповідну штатну посаду, додаються слова "юстиції", "медичної служби", "капеланської служби".
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі – Положення №1153), відповідно до пункту 5 якого громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Пунктом 10 Положення №1153 визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 12 Положення №1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі– Інструкція №170).
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4.11 розділу IV Інструкції №170 підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення в умовах особливого періоду є - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.
Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу І Інструкції для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, оформляється, зокрема, План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад.
Пунктом 82 Положення №1153 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби);
для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
за сімейними обставинами - на особисте прохання;
з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах;
у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій;
у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України;
3) на нижчі посади:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;
за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;
5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді;
6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;
7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу;
8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України;
9) у разі запровадження нового військового звання.
Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).
Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.
Відповідно до пункту 83 Положення №1153 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153 передбачено, що доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Пунктом 112 Положення №1153 передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Організація обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в Міноборони, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту, бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до її складу (далі - Держспецтрансслужба); завдання і види обліку, призначення облікових документів, їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; облік загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу; видання, облік, зберігання, розсилку наказів по особовому складу та витягів із них – визначено Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 (далі – Інструкція №280).
Згідно з пунктом 4 Інструкції №280 облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу.
Абзацом 3 пункту 31 Інструкції №280 визначено, що наказ по стройовій частині на весь особовий склад (крім осіб, які проходять базову військову службу, та працівників) видається тільки після видання наказу по особовому складу.
Питання Головнокомандувача Збройних Сил України визначено Указом Президента України від 27 березня 2020 року №123/2020, відповідно до пункту 1 якого Головнокомандувач Збройних Сил України, зокрема, видає з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання у 3бройних Силах України та інших складових сил оборони накази та директиви.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази протиправності дій Головнокомандувача Збройних Сил України щодо переміщення позивача на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади наказом №1587 від 03.12.2024.

Такий висновок суду грунтуєтья на тому, що відповідно абзацу 2 пункту 257 Положення №1153 доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. В свою чергу позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували існування на момент прийняття оскаржуваних наказів підстав, визначених пунктом 112 Положення, які б забороняли переміщення позивача як військовослужбовця без його згоди.
При цьому, суд відхиляє як безпідставні і необгрунтовані покликання позивача на розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.01.2025 №1771/С, яким визначено вимогу припинити переміщення військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, до інших військових частин без їхньої згоди з огляду на те, що позивач уклав контракт про проходження військовох служби у 2021 році, тобто до запровадження правового режиму воєнного стану 24.02.2022. Вимога ж Головнокомандувача Збройних Сил України стосується припинення переміщення військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом саме під час дії воєнного стану (тобто з 24.02.2022) і не стосується тих військовослужбовців, які уклали контракти про проходження військової служби до зазначеної дати.
Окрім того, судом встановлено, що на момент надсилання на затвердження плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.11.2024 та видання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №1587 від 03.12.2024 вимоги Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.01.2025 №1771/С ще не існувало, а тому в діях відповідача-1 відсутні ознаки протиправності.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність протиправності у діях Головнокомандувача Збройних Сил України щодо переміщення наказом №1587 від 03.12.2024 позивача на посаду у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк «капітан медичної служби» на шпк «старший лейтенант медичної служби», які узгоджуються з положеннями пункту 257 та підпункту 3 пункту 82 Положення №1153/2008.
Позивачем не обґрунтовано та судом не встановлено жодної обставини, передбаченої пунктом 112 Положення №1153/2008, яка б на момент прийняття оскаржуваних наказів виключала можливість переведення позивача на посаду без його згоди.
Таким чином, наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.12.2024 №1587 про звільнення із займаної посади та призначення капітана медичної служби ОСОБА_1 ординатора хірургічного відділення НОМЕР_3 військового госпіталю (на 200 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (на 900 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України – ординатором лікувального відділенни медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригати Сухопутних військ Збройних Сил України є правомірним та прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
В свою чергу, суд також дійшов до висновку про відсутність протиправності дій військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу по стройовій частині за №44 від 13.02.2025 в частині виключення капітана медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що справи та посаду здав 13.02.2025 і вибув для подальшого проходження військової служби на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, з огляду на те, що даний наказ було прийнято відповідачем-2 на виконання правомірного наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.12.2024 року №1587, тому й підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи наведене та оцінюючи надані учасниками справи докази в сукупності, суд дійшов до висновку про правомірність прийняття оскаржуваного наказу Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03.12.2024 №1587 про переміщення ординатора хірургічного відділення військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, а також правомірність наказу по стройовій частині, виданого військовою частиною НОМЕР_1 за №44 від 13.02.2025, в частині виключення капітана медичної служби ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що справи та посаду здав 13.02.2025 і вибув для подальшого проходження військової служби на посаду ординатора лікувального відділення медичної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади - відповідно до повного тексту витягу з наказу №44 від 13.02.2025.
На переконання суду зазначені накази винесено відповідачами із дотриманням вимог положень пунктів 82, 257 Положення №1153 та відсутня протиправність оскаржуваних дій відповідача-1 та відповідача-2 щодо їх видання, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 460/2925/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.