543/1138/25 
2/543/101/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Попадюка С.С., за участю секретаря судового засідання Михалець А.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Шаталової О.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Черниша Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 05.11.2025 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.10.2025 і до закінчення навчання – до 30.06.2027.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 18 років, але вона продовжує навчання в Комунальному закладі освіти Лубенському медичному фаховому коледжі, на відділенні «Сестринська справа» ІІ курсу. Денна форма, кошти державного бюджету з 01.09.2024 року та дата завершення навчання 30.06.2027 року. Мати позивача ОСОБА_3 тимчасово не працює, коштів не вистачає, щоб утримувати себе, свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доходів матері не вистачає для забезпечення належного рівня життя позивачу та її сестрі, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також, позивачу необхідні витрати на повноцінне харчування, покривати витрати на охорону здоров`я, забезпечувати одягом та іншими необхідними речами. Відповідач добровільно не надає позивачу жодної фінансової допомоги, незважаючи на те, що має таку можливість. Позивач знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги, відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, та враховуючи, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення 23 років, позивач вимушена просити стягувати на її користь з відповідача аліменти, до закінчення навчання. 
Ухвалою від 18.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
15.12.2025 від представника відповідача адвоката Черниша Є.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання позивача. Також надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача.
Протокольною ухвалою суду від 15.12.2025, з метою надання часу позивачу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 11 год. 00 хв. 06.01.2026.
Протокольною ухвалою суду від 06.01.2026, клопотання позивача про перенесення судового засідання задоволено. Розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 04.02.2026.
26.01.2026 від представника позивача адвоката Шаталової О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач не спростував у встановленому порядку доводи позивача про необхідність щомісячного стягнення з нього на її користь, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 30.10.2025 року і до закінчення навчання – до 30.06.2027 року. Тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Протокольною ухвалою суду, з метою виклику позивача і відповідача для особистих пояснень, розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 26.02.2026.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позовній заяві. У той же час повідомила, що погоджується на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання. Представник позивача адвокат Шаталова О.В. таку вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі меншому, ніж було заявлено у позовній заяві, підтримала. Також просила суд долучити до матеріалів справи докази непрацездатності матері позивача – ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав. Повідомив, що він погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , яка продовжує навчатися, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення донькою навчання. Можливість надавати допомогу доньці у такому розмірі у нього є. Представник відповідача адвокат Черниш Є.А. таку позицію відповідача підтримав. Також просив долучити до матеріалів справи інформацію на підтвердження відсутності у відповідача ОСОБА_2 заборгованості з аліментних платежів. 
Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.01.2007 (а.с.6).
На даний час  ОСОБА_1 навчається в Комунальному закладі освіти Лубенському медичному фаховому коледжі, на відділенні «Сестринська справа». Денна форма навчання з 01.09.2024, за державним замовленням. Дата завершення навчання - 30.06.2027р., що підтверджується довідкою №62 від 03.04.2025 (а.с.7).
Матері позивача – ОСОБА_3 ( після реєстрації шлюбу 17.10.2025 – ОСОБА_6 ) рішенням ЛКК КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради від 05.02.2026 підтверджено вагітність, тридцять чотири тижні (а.с. 63-65).
Згідно із ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа №346/103/17) вказав наступне.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.
Щодо права позивача на зміну позовної вимоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відтак, суд розцінює вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), тобто меншому, ніж було заявлено у позовній заяві – 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, як відмову від частини позовної вимоги.
Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зміст якого розкривається у ст. 13 ЦПК України
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 цієї статті передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Враховуючи дані норми законодавства та з огляду на те, що позивач довела, що вона є повнолітньою, яка навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відмову позивача від частини позовної вимоги, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-268, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання – задоволити.
Щомісячно стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 05.11.2025 року і до закінчення навчання – до 30.06.2027.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.
За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 03.03.2026 року.

Суддя Попадюк С.С.