ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34022/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року в адміністративній справі №160/34022/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 20957-11866/Ф-01/8-0400/24 від 05.04.2024, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 в комунального підприємства "ОБЛАСНИЙ МЕДИЧНИЙ ПСИХІАТРИЧНИЙ ЦЕНТР З ЛІКУВАННЯ ЗАЛЕЖНОСТЕЙ ЗІ СТАЦІОНАРОМ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати з 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 по 26.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 та виплатити її пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року позовні вимоги задоволено, суд:
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 20957-11866/Ф-01/8-0400/24 від 05.04.2024, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 в комунального підприємства "ОБЛАСНИЙ МЕДИЧНИЙ ПСИХІАТРИЧНИЙ ЦЕНТР З ЛІКУВАННЯ ЗАЛЕЖНОСТЕЙ ЗІ СТАЦІОНАРОМ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати з 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 по 26.08.2024;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 та виплатити її пенсію з урахуванням раніше виплачених сум з 29 жовтня 2024 року;
- стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що після набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Період роботи позивача в комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна лікарня з надання психологічної допомоги» з 01.01.2004 по 26.08.2014, згідно наданої довідки від 24.10.2024 №140, до страхового стажу позивача зараховано в одинарному розмірі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
29.10.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду заяву, позивачу призначено пенсію, що підтверджується відомостями з електронного кабінету Пенсійного фонду України.
Позивач зазначає, що для визначення права на пенсію та при розрахунку розміру пенсії, відповідачем не були враховані в подвійному розмірі не всі періоди роботи позивачки у закладах з надання психіатричної допомоги, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.
18.11.2024 позивач звернулася до відповідача з вимогою про зарахування в подвійному розмірі всіх періоди роботи позивача у закладах з надання психіатричної допомоги при визначенні права на пенсію та при розрахунку розміру пенсії, а також зробити відповідний перерахунок пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській від 17.12.2024 за вих. №67327-49482/К-01/8-0400/24, повідомлено, що після набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Таким чином, період роботи в Комунальному закладі «Дніпропетровська багатопрофільна лікарня з надання психологічної допомоги» з 01.01.2004 по 26.08.2014, згідно наданої довідки від 24.10.2024 №140, до страхового стажу зараховано в одинарному розмірі.
Не погоджуючись з проведеним розрахунком стажу, позивач звернулась до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи встановлено і визнається відповідачем, що протягом спірного періоду позивач працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я. За правилами ст.60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закону № 1058) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначались Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (в подальшому - Закон № 1788).
Відповідно до ст. 60 Закону № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. п. 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.08.1989 та довідки Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 24.10.2024 №140, позивач працювала з 21.01.1999 по 26.08.2014 на посаді лікаря фізіотерапевта, лікаря психотерапевта.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (в подальшому - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
Відповідно до примітки 2 Переліку № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно із Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом. Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2004.
Водночас пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону № 1788-XII, згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Тобто враховуючи найскладніші умови трудової діяльності, що провокують професійне "вигорання" в наведених вище закладах охорони здоров`я, законодавцем передбачено спеціальну преференцію - подвійне зарахування стажу для призначення пенсії під час перебування на посадах медичного працівника в таких закладах.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що Закон України № 1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону № 1788-XII при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону № 1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/14, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта, що чинним законодавством не передбачено пільг щодо зарахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоду роботи починаючи з 01.01.2004, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування в подвійному розмірі стаж позивачки, як працівнику закладу охорони здоров`я, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 01.01.2004 необґрунтовані.
Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 20957-11866/Ф-01/8-0400/24 від 05.04.2024, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 в комунального підприємства "ОБЛАСНИЙ МЕДИЧНИЙ ПСИХІАТРИЧНИЙ ЦЕНТР З ЛІКУВАННЯ ЗАЛЕЖНОСТЕЙ ЗІ СТАЦІОНАРОМ" ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ" відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати з 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 по 26.08.2024.
Як наслідок правильним є висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 по 26.08.2014 та виплатити її пенсію з урахуванням раніше виплачених сум з 29 жовтня 2024 року.
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року в адміністративній справі №160/34022/24 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року в адміністративній справі №160/34022/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко