Справа № 187/2168/25
3/0187/37/26 
П О С Т А Н О В А 
іменем України
11 лютого 2026 року селище Петриківка
Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли із відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення водія серія НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В : 
До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486122 від 17.10.2025, згідно якого: 17.10.2025 о 16-39 в с. Єлизаветівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 2410 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, водій був оглянутий за допомогою алкотестеру «Драгер», результат огляду – проба позитивна.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) і вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину вчиненні правопорушення категорично заперечував та по обставинам події показав наступне: 17.10.2026 його зупинили працівники поліції при цьому запідозрили його у вживанні алкогольних напоїв. Він категорично заперечував вказаний факт пояснюючи, що він за станом здоров`я взагалі не вживає спиртне. Він маяє ряд онкологічних захворювань в тому числі травної системи, зокрема, в нього взагалі видалений шлунок. На пропозицію поліцейського він пройшов огляд на місці за допомогою газоаналізатора драгер, проба якого виявилась позитивною. З результатами огляду він був категорично незгоден зазначивши що взагалі не вживає спиртне і показники газоаналізатора є очевидно невірними, але на його заперечення працівники поліції не відреагували, подали на підпис деякі документи з умовою повернення можливості керування автомобілем і поїхали. Просить дослідити його медичну документацію. 

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис наданий на неодноразовий запит суду, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, ....., а також іншими документами.
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.
Відповідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Згідно пункту 7 розділу 1 вказаної Інструкції - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП.
На підставі пункту 6 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Таким чином, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння є сукупністю, своєрідним алгоритмом послідовних дій працівників поліції.

Розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не оцінюючи дії  ОСОБА_1 на предмет дотримання чи порушення інших вимог ПДР, суд звертає увагу на те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення складений таким чином, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Одним із джерел доказів та документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.
Так, дослідивши надані матеріали, судом встановлено, що 17.10.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486122 від 17.10.2025, згідно якого: 17.10.2025 о 16-39 в с. Єлизаветівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 2410 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, водій був оглянутий за допомогою алкотестеру «Драгер», результат огляду – проба позитивна чим порушив п 2.5 ПДР - Відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарськи. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.
Судом встановлено, що формулювання обвинувачення стосовно  ОСОБА_1 , наведеного у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає інкримінованій диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП оскільки містись вкаємовиключаючі твердження, а саме твердження про керування останнім автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та твердження про його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто не встановлення стану алкогольного сп`яніння водія через його відмову від проходження відповідного огляду, що за своєю суттю і фактичним проявом є різними правопорушеннями. Вказані розбіжності викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачяться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таким чином суд позбавлений можливості прийняти вказаний протокол як належний і допустимий доказ в даному провадженні. 

Судом досліджено роздруківка тесту з приладу Драгер, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які також містять суперечливі відомості, які позбавляють суд можливості визначити суть правопорушення, що інкриміновано ОСОБА_1 . 
Так акт огляду містять вказівку про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду, в той час направлення на огляд водія транспортного засобу містить вказівку про доставку працівником поліції особи до закладу охорони здоров`я 17.10.2025 о 16 год. 50 хв. без зазначення найменування закладу охорони здоров`я. 

Долучені до протоколу письмові пояснення ОСОБА_1 не підписані ним та не містять вказівку про згоду останнього з їх змістом. 

Судом ретельно досліджено, наданий на запит суду, відеозапис до даного адміністративного матеріалу ЕПР1 № 486122 тривалістю 1 хв. 50 с. та приходить до висновку, що він не відповідає вимогам встановленим Законом України «Про Національну поліцію» і Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затвердженанаказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026.
Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затвердженанаказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 (далі Інструкції) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Досліджений судом відеозапис триває лише 1 хв. 50 с. не містить відомостей про технічний засіб (відеореєстратор), який здійснює таку зйомку, поточних дату і час. Крім того, за змістом такий відеозапис не містить фіксації факту керування автомобілем ОСОБА_1 , також встановлено, що відеозапис не містить процедури передбаченої законом щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, або роз`яснення наслідків відмови від нього, чи роз`яснення наслідків незгоди особи з результатами проведеного огляду, зокрема права на огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.
Окремо слід відзначити, що відеозапис містить пояснення особи щодо незгоди з результатами огляду через стан здоров`я, зокрема через відсутність у нього шлунка.
Таким чином, суд позбавлений можливості прийняти наданий суду відеозапис як належний і допустимий доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом досліджено надані ОСОБА_1 документи щодо його стану здоров`я, відповідно до яких він має захворювання шлунка, зокрема тотальне пошкодження шлунка, циркулярно та ін.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, допущення поліцейським значних суперечностей в кваліфікації дій ОСОБА_1 , відсутність можливості усунути такі суперечності за результатами дослідження матеріалів адміністративної справи, невиконання поліцейськими вказаних вище законодавчих приписів в частині застосування технічних засобів для фіксування правопорушення, а також фіксування проведення процедури огляду водія на стан сп`яніння, порушення вимог щодо складання протоколу, призвело до об`єктивної неможливості встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 130 та 247КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486122 від 17.10.2025 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодекс України про адміністративні правопорушення, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги. 

Суддя:	  	В. О. Говоруха