Справа № 201/15949/25
Провадження № 2-а/201/64/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

01 квітня 2026 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви

Поставною начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ТЦК та СП) від 02.12.2025 № 32/8/1166 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає постанову вважаю незаконною та необґрунтованою. 02.12.2025 позивач був зупинений невідомими особами для перевірки військово-облікових документів після чого, примусово доставлений до лікарні на ж/м Тополя для проходження ВЛК. В лікарні пройшов лікарську комісію, звідки його направили для додаткового обстеження, а після того примусово доставлений до Соборного ТЦК, де була розглянута адміністративна справа та винесена спірна постанова. 
Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені в повістці. 
Як вбачається з спірної постанови, на адресу позивача направлена повістка № 1512748, яка була автоматично створена 29.11.2024. Однак повістку він не отримував та не знав про її існування. На його питання про те, коли та як (поштою, іншими засобами) направлена повістка, відповіді не отримав. Під час розгляду справи пояснював, що у 2024 році позивач двічі перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні № 16 у м. Дніпро з діагнозом «гіпертонія» та у березні 2025 року переніс інсульт, проходив стаціонарне лікування у лікарні ім. Мечникова, після чого проходить лікування дотепер, але ці доводи були проігноровані.
На підставі викладеного, просив скасувати постанову.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 19.12.2025 представник відповідача Гуменюк О.Д. надав відзив на позовну заяву (а.с. 9-17), у якому вказав, що з набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2024 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан. Відповідно до положень частини 11 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані прибувати за викликом районного територіального центру комплектування... для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду. У статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, в тому числі й з`являтися за викликом до територіального центру комплектування у строк та місце, зазначені в повістці. 
У пункті 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації № 560 зазначено чіткий перелік поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій, а саме: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії, смерть його близького родича.
Будь-які інші причини неприбуття за викликом не можуть вважатися поважними.
У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів повідомити про причини неявки.
02.12.2025 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з письмовою заявою військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який у порядку ст. 279-9 КУпАП повідомив, що визнає допущене ним порушення правил військового обліку та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності. Також позивачем зазначено, що він не оспорює допущене порушення (вх. 14088 від 02.12.2025).
Розгляд справ про адміністративні правопорушення у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву здійснюється відповідно до вимог статті 279-9 КУпАП.
За результатом розгляду заяви постановою № 32/8/1166 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП цього ж дня на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення на рівні мінімального розміру штрафу, що становить 17000 грн.
Просив відмовити у задоволені позову.

Позивач правом на надання надав відповіді на відзив не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді від 15.12.2025 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Категорія адміністративного позову підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 02.12.2025 № 32/8/1166 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Як видно зі змісту постанови, з набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочався особливий період.
Згідно ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів — протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
02.12.2025 року о 17:00 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 в особливий період не з`явився своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом повісткою №1512748 (автоматично створено 0610212617442 від 29.11.2024), про неможливість з`явитися будь-яким зручним способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, чим порушив пункт 3 вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 22.12.2024 направлено звернення Е939286 до поліції про доставлення порушника відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 в особливий період скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
На час розгляду адміністративного матеріалу від ОСОБА_1 надійшла заява від 02.12.2025, в якій він визнає вчинене ним порушення правил військового обліку, згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності та заявляє про намір виконати постанову у відповідності до ст. 300-3 КУпАП шляхом сплати 50 відсотків суми штрафу протягом 10 днів з дня набрання такою постановою законної сили (а.с. 5).
Відповідач надав копію повістки № 1512748 від 29.11.2024 на ім`я ОСОБА_1 про необхідність з`явитися 12.12.2024 о 14 год. 00 хв. для уточнення даних та копію опису вкладення без доказів направлення та отримання позивачем (а.с. 22, 24).
Також відповідач надав копію заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , датовану 02.12.2025 про те, що у порядку ст. 279-9 КУпАП ОСОБА_1 визнає допущене ним порушення правил військового обліку та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності, не оспорює допущене порушення (а.с. 21).

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Приймаючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 статті 210-1 КУпАП, відповідач виходив з того, що позивач є належним чином оповіщеним повісткою, сформованою 29.11.2024 про дату, час та місце виклику на 12.12.2024, однак, не з`явився за викликом без поважних причин.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560), у редакції на момент формування повістки, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, повістка на ім`я відповідача сформована 29.11.2024, але докази її направлення та отримання відсутні.
Отже, у розумінні п. 41 Порядку №560 відповідач не був оповіщений про виклик до ТЦК та СП, а тому не порушив вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не здобуто.
Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторони не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки суду.
Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідачем не надано доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, виконання посадовою особою дій в дотримання вимог ст. 280 КУпАП, забезпечення всебічного та повного з`ясування обставин, що підлягають встановленню та дослідженню при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже наявні підстави для скасування спірної постанови.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справах про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень понесені позивачем ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (а.с. 1), що є мінімальною ставкою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.

Скасувати постанову від 02.12.2025 № 32/8/1166, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Провадження про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова