Справа № 487/421/26 
Провадження № 2/487/1283/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді: Лагоди А.А.,
секретаря:   Мамчур К.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі адвоката Ткачук Ганни Миколаївни до Миколаївської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2026 представник позивачів через «Електронний суд» звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 . ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , окрім іншого, входить право власності померлого на індивідуальний металевий гараж за адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав відповідно до договору купівлі-продажу № 3550 від 30.03.2002. Відповідно до інформації, наданої КП «ММБТІ» право власності на індивідуальний металевий гараж за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 . Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на металевий гараж відсутні (як зазначено в позові - буде долучено на підготовчому засіданні). За такого оформлення прийняття спадщини в нотаріальному порядку не відбувалось, у зв`язку з чим, позивачі не мають можливості оформити своє право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку та вимушені звертатися до суду за захистом своїх прав з цією позовною заявою.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 зазначена цивільна справа заява надійшла в провадження судді Лагоди А.А.
20.01.2026 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків позовної заяви.
24.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» від сторони позивача надійшла заява на усунення недоліків з додатками.
Ухвалою суду від 27.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду від 03.03.2026 первісного відповідача Заводську адміністрацію Миколаївської міської ради замінено на відповідача Миколаївську міську раду, підготовче провадження відкладено.
13.02.2026 до суду від Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла копія матеріалів спадкової справи 354/2011 після смерті ОСОБА_4 
05.03.2026 до суду від представника позивачів адвоката Ткачук Г.М. надійшов лист з додатком уточненої позовної заяви. Представник в уточненій позовній заяві просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.03.2026 до суду від представника Миколаївської міської ради Курбанової А.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що за інформацією наданої від департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (службова записка від 11.03.2026 вн. № 14285/12.01-17/26-2) на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 29.05.1998 №302 було надано ОСББ «Медик» у постійне користування земельну ділянку площею 2815,0 кв.м для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Державний акт на право постійного користування землею зареєстрований в книзі записів (реєстрації) державних актів від 18.09.1998 №302. Разом із вищезазначеною службовою запискою департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради було надано копію технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право постійного користування на земельну ділянку площею 2815,0 кв.м для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 . Також зазначається, що ухвалення судового рішення у даній справі може призвести до порушення прав та законних інтересів ОСББ «Медик», яке є користувачем зазначеної земельної ділянки, у зв`язку з чим просить суд врахувати зазначені обставини під час розгляду справи. Далі, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі. Індивідуальний металевий гараж, який не є капітальною спорудою та не має ознак нерухомого майна, не підлягає державній реєстрації як об`єкт нерухомості та не може бути об`єктом права власності, як нерухоме майно у розумінні чинного законодавства.
Ухвалою суду від 25.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились. Представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності і за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в заяві від 24.02.2026 просив слухати справу без представника Миколаївської міської ради за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 донька ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.1992.
Також встановлено, що 06.06.1997 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 06.06.1997.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у віці 53 років (свідоцтво серії НОМЕР_3 від 17.01.2011).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.07.2011 №27436299 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Бут Т.В. заведена спадкова справа за №354/2011 спадкодавцем визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що 25.12.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 2/1412/4017/12 прийнято рішення яким задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа Універсальна біржа «Південь» та визнано договір купівлі-продажу №3530 від 13.03.2002 індивідуального металевого гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , зареєстрований Універсальною біржею «Південь» - дійсним.
Судом у справі № 2/1412/4017/12 встановлено, що 13.03.2002 між батьком позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 було укладено договір купівлі-продажу індивідуального металевого гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , договір був зареєстрований Універсальною біржею «Південь» м. Миколаєва за №3530 та в подальшому зареєстрований в ММБТІ за №149 від 17.04.2002. Також в судовому рішенні зазначено, що позивач ОСОБА_11 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті її батька ОСОБА_4 , оскільки договір купівлі-продажу від 13.03.2002 нотаріально не посвідчений, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2012 державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Любчак Н.М.
В матеріалах справи № 2/1412/4017/12 наявні технічні паспорти від 13.07.1995, від 16.05.2012 на гараж по АДРЕСА_2 . В технічному паспорті від 13.07.1995 зазначено інвентарний номер 23897 з записом про дійсного власника ОСОБА_4 , попередній власник ОСОБА_10 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2002 р.№3530, рік побудови 1977, фундамент бетон, стіни металеві, площа 24кв.м., особливі відмітки рішення виконкому заводського Ради народних депутатів від 02.09.1977 №483 про виділення земельної ділянки. В технічному паспорті від 16.05.2012 зазначено інвентарний номер 23897, реєстровий №149 з записом про власника ОСОБА_4 , розмір частки 1/1, рік побудови 1977, фундамент бетон, стіни металеві, площа 24кв.м. Також наявна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2012 державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Любчак Н.М. в якій нотаріус вказує, що в силу ст.657 ЦК України та ч.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, недодержання вимоги нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору про купівлю-продаж нерухомого майна тягне недійсність договору, що стало підставою у відмові позивачу ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину.
25.08.2017 між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , прізвище після реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_13 .
За повідомленням КП «ММБТІ» від 03.12.2025 №2-9939 за паперовими носіями інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.12.2012 право власності на індивідуальний металевий гараж зареєстровано за ОСОБА_4 1/1, договір купівлі-продажу №3530 від 13.03.2002 зареєстрованого в ММБТІ 17.04.2002 №149.
Відповідно до листа від 11.12.2025 Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори в провадженні контори знаходиться спадкова справа №354/2011, заведена Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті проживав у АДРЕСА_3 . Вказано, що спадкоємцями за законом на все майно, яке належало ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
15.12.2025 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П. прийнято дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відносно заяв  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Постанови вмотивовані тим, що у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на індивідуальний металевий гараж за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів які підтверджують спадкове майно на яке видається свідоцтво про право на спадщину, дійсно належало спадкодавцю та підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, слід відмовити.
Як зазначено в листі Департаменту архітектури та містобудування від 11.03.2026 №14285/12.01-17/26-2 на підставі рішення ВК ММР від 29.05.1998 №302 було надано ОСББ «Медик» у постійне користування земельну ділянку площею 2815кв.м. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Державний акт на право постійного користування землею зареєстрований в книзі записів державних актів від 18.09.1998 №302.
Суд відхиляє доводи представника відповідача, що ухвалення судового рішення у даній справі може призвести до порушення прав та законних інтересів ОСББ «Медик», яке є користувачем зазначеної земельної ділянки, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».
Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
У відповідності до розділу 10 пункту 4 підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи 354/2011 позивач ОСОБА_7 звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та повідомила про наявність іншого спадкоємця дружини ОСОБА_1 07.07.2011 нотаріус листом №1277/02-14 повідомила ОСОБА_1 про заведення спадкової справи після смерті чоловіка ОСОБА_4 та можливості відмови від частки у спадщині. Також в матеріалах спадкової справи наявний біржовий договір №3530 від 30.03.2002, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2012 щодо гаража, з підстав невідповідності вимогам вказаного вище біржового договору. Також наявне рішення суду від 25.12.2012 по справі №2/1412/4017/12 яким визнано дійсним договір №3530 від 30.03.2002. Заявою від 24.09.2012 ОСОБА_1 підтвердила, що не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя померлого чоловіка ОСОБА_4 26.03.2013 державний нотаріус направив до КП «МБТІ» запит №554/02-14 про видачу довідки щодо опису технічної характеристики індивідуального металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З моменту ухвалення судом по справі №2/1412/4017/12 рішення від 25.12.2012 минуло більше 11 років, що свідчить про неактивну поведінку спадкоємців з оформлення спадку, зокрема, позивача ОСОБА_14 на гараж, яка нічим не обґрунтована.
Питання державної реєстрації нерухомого майна на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 регулювалось нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5, яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012, положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004.
Також постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в якому в п.66 передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.  Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.
На момент вступу в законну силу рішення суду від 25.12.2012 у справі №2/1412/4017/12 повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухомість в Україні перейшли до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який почав діяти з 01.01.2013. Документи, видані БТІ до 2013 року, є чинними та визнаються державою, оскільки до 1 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності на нерухомість в Україні здійснювали бюро технічної інвентаризації (БТІ) на паперових носіях.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Таким чином, позивачі до тепер не реалізували своє право на державну реєстрацію права власності, зокрема, на індивідуальний металевий гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за померлим ОСОБА_4 , за відсутності жодних перешкод в цьому.
Для цього позивачі мають подати до ЦНАП заяву та оригінали документів, зокрема, що підтверджують набуття права власності спадкодавцем на нерухоме майно (договір купівлі-продажу, та рішення суду від 25.12.2012 у справі №2/1412/4017/12), витяг із Спадкового реєстру про заведення спадкової справи, документ про склад спадкоємців, виданий нотаріусом, свідоцтво про смерть спадкодавця, технічний паспорт — обов`язковий, якщо у правовстановлюючому документі відсутня інформація про загальну площу об`єкта, документ про сплату адміністративного збору (якщо майно не було зареєстроване до 2013). Після опрацювання документів реєстратор проводить реєстрацію права власності за померлою особою з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідної інформації, зокрема з зазначенням про смерть особи. Після внесення запису, нотаріус буде мати змогу оформити свідоцтво про право на спадщину на ім`я спадкоємця. Остаточно право власності на об`єкт нерухомості переходить до спадкоємця після внесення нотаріусом змін у ДРРП на його користь.
Отже, позов є безпідставним, оскільки у суду, при не вчиненні позивачами дій зазначених вище, відсутні підстави застосовувати дискреційні повноваження реєстратора.
Уникнення процедури реєстрації права власності на майно за померлим з боку позивачів шляхом визнання за ними права власності на таке майно буде грубим порушенням законодавства та при дотриманні процедури такої реєстрації надасть можливість нотаріусу оформити спадкові права позивачів.
У позивачів не існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку при дотриманні процедури вказаної вище, а тому в позові слід відмовити.
Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачами в силу ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню та покладаються на позивачів.
Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, статтями 321, 391, 126, 1217, 1268. 1269, 1297 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі адвоката Ткачук Ганни Миколаївни до Миколаївської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Відповідач: Миколаївська міська рада, ЄДРПОУ: 26565573, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя А.А. Лагода