Справа №443/296/26
Провадження №3/443/191/26

ПОСТАНОВА
іменем України

27 лютого 2026 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.123 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2026 року о 17:48 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул.Шевченка, 128 в м.Ходорів, Стрийського району Львівської області виїхав на залізничний переїзд під час увімкненого забороненого сигналу світлофора. Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 20.5 «в» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, пояснивши, що після того як піднявся шлагбаум, він почав здійснювати рух на включений світлофор, оскільки побачив, що зустрічні автомобілі розпочали рух. Також зазначив, що на момент включеного світлофора він ще не встиг доїхати до залізничної колії, оскільки така розташована на відстані близько 15 метрів від шлагбауму. Крім того, на відеозаписі, які працівники поліції пред`явили йому для ознайомлення на місці зупинки, не видно його автомобіля. Також на долученому до матеріалів справи відеозапису події не вказано час та день. 

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 123 КУпАП адміністративним правопорушенням є в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено правила дорожнього руху.
Згідно п. 20.5 «в» Правил дорожнього руху, рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП доведеною повністю.
Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580808 від 01.02.2026 року;
-рапортом старшого інспектора СРПП ВП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ст.лейтенанта поліції Петрінця С. від 02.02.2026, згідно якого останній доповідає, що в ході складання протоколу Серії ЕПР 1 №580808 від 01.02.2026 у графі 7 протоколу «місце та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних», допущено механічну помилку, а саме зазначено час вчинення правопорушення 17:54 год, хоча час вчинення правопорушення 17:48 год.;
-відеозаписом події на CD-диску, з якого вбачається, що автомобіль марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на залізничний переїзд під час увімкненого (червоного) забороненого сигналу світлофора.

Що стосується доводів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що в долученому до матеріалів справи відеозаписі не зазначено час та дату, суд зазначає наступне.
У п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис події був досліджений під час розгляду справи, дає можливість повно відтворити події, яка мала місце 01.02.2026 року, та встановити обставини, що підлягають доказуванню, поведінка особи, яка склала протокол була спрямована на виконання свого обов`язку щодо збирання доказів, і таке джерело доказів, як показання технічного засобу, що має функції відеозапису, передбачено статтею 251 КУпАП.
Той факт, що час на відеофайлі, який міститься на CD-диску, не вказано часу, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ЕПР 1 №580808 від 01.02.2026 року не може свідчити про неналежність та недопустимість такого як доказу, оскільки таке відео здійснено та долучено уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовані на такому обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, тобто відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, враховуючи застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР 1 №580808 від 01.02.2026 у встановленому законом порядку, вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки на даному відеозаписі зафіксовано те, що 01.02.2026 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул.Шевченка, 128 в м.Ходорів, Стрийського району Львівської області виїхав на залізничний переїзд під час увімкненого (червоного) забороненого сигналу світлофора.

Більше того, під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечив того, що дійсно проїжджав залізничний переїзд того ж дня та в цей же час доби, коли його автомобіль було зупинено працівниками поліції.

В даному випадку суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.
Одночасно, суд критично оцінює та відхиляє пояснення ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи не надано суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та такі повністю спростовуються наведеними вище доказами, які не викликають жодного сумніву.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.
Обставин, що відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідним та достатнім для ОСОБА_1  є адміністративне стягнення у виді штрафу, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 221, 275-280, 283-287КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь держави в особі ДСА України 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка