ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2026 року справа №243/2821/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2025 р. у справі № 243/2821/25 (головуючий І інстанції Агеєва О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третьої особи Меркулова Єгора Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Департаменту патрульної поліції, третьої особи ОСОБА_2 , в якому просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія 4АВ №4578728 від 16.01.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія 4АВ № 6037836 від 20.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія 4АВ № 6149929 від 29.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., та закриття провадження в цих справах.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: 
Постанову серія 4АВ № 04578728 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 16 січня 2024 року, складену відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасував.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрив.
Постанову серія 4АВ № 06037836 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 20 травня 2024 року, складену відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасував.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрив.
Постанову серія 4АВ № 06149929 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 29 травня 2024 року , складену відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасував.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрив.
Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду яке прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування скарги зазначено, що за правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі відповідальну особу ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення окремо по кожній постанові у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Адміністративне правопорушення було зафіксовано за допомогою технічного приладу «КАСКАД» (167-1220; 168-1220; 252-1220).
Суд підтверджує, що керівником юридичної особи ТОВ «Торінтерм» є позивач – ОСОБА_1 
08.05.2013 р. підприємство набуло у власність транспортний засіб RENAULT LOGAN НЗ НОМЕР_1 . 23.11.2024 р. власником транспортного засобу стала ОСОБА_3 .
Згідно із чим, на момент винесення оскаржуваних постанов власником транспортного засобу RENAULT LOGAN НЗ НОМЕР_1 є юридична особа ТОВ «Торінтерм», керівником якого є позивач, через що, відповідно до ч. 1 ст. 14-2, ч. 1 ст. 279-1 КУпАП позивача, як відповідальну особу, було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Форма опитування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечить правовим нормам КАС України. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 92 КАС України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Частина 6 ст. 195 КАС України встановлює, що свідок, перекладач, спеціаліст, експерт можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції виключно у приміщенні суду.
Твердження позивача, що в його діях передачі в квітні 2022 р. автомобіля ОСОБА_2 вбачаються обставини крайньої необхідності скаржник вважає необґрунтованим.
Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Скаржник звертає увагу суду - позивач стверджує, що передав ТЗ ОСОБА_2 в квітні 2022 року після початку бойових дій на території Донецької області. Оскаржувані постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було винесено 04.01.2024 р., 19.05.2024 р. та 29.05.2024 р. Позивач мав більше 21 місяця з моменту передачі транспортного засобу до моменту винесення першої постанови для належного визначення водія ОСОБА_2 фактичним користувачем транспортного засобу, відповідно до ст. 14-2, 279-2, 279-3 КУпАП.
Скаржник, ураховуючи рішення Верховного Суду по справі № 463/1712/17 від 06.02.2019 вищезазначене, вважає, що в діях позивача відсутні будь які обставини, що виключають адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 14-2 КУпАП, ст. 53-1 ЗУ «Про дорожній рух» адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.
Представником відповідача 06.05.2025 за вих. № 2031 було зроблено інформаційний запит до територіального сервісного центру МВС № 1452 про надання інформації чи було призначено на момент вчинення адміністративних правопорушень позивачем 04.01.2024 р., 19.05.2024 р. та 29.05.2024 р. належного користувача транспортного засобу RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 .
08.05.2025 на адресу, за місцем знаходження представника, було отримано відповідь територіального сервісного центру МВС № 1452 за вх. № 1481 з роз`ясненням, що в період з 04.01.2024 по 29.05.2024 зареєстрованих як належний користувач транспортного засобу RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1 будь яких осіб не було (копію відповіді було надано суду).
Враховуючи вищезазначене, позивачем не було виконано процедуру визначення ОСОБА_2 в якості належного користувача транспортного засобу RENAULT LOGAN НЗ НОМЕР_1 , через що поліцейськими, при винесенні оскаржуваних постанов, було правомірно визначено позивача відповідальною особою.
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є повністю обґрунтованим, оскільки беручи до уваги вищезазначені нормативно – правові акти суб`єктом адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі можуть бути: належний користувач транспортного засобу; фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб; керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб; особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.
11.03.2025 р. ОСОБА_2 звернувся з заявами до Департаменту патрульної поліції про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за постановами 4АВ № 4578728 від 16.01.2024 та 4АВ №6149929 від 29.05.2024.
14.03.2025 р. начальником управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Ігорем Ковальчуком було надано відповідь на вищезазначені заяви ОСОБА_2 та повідомлено, що оскільки постанова від 16.01.2024 серії 4АВ № 04578728 набрала законної сили 22.01.2024 (дата сплати штрафу), постанова від 29.05.2024 серії 4АВ № 06149929 набрала законної сили 29.05.2024 (дата сплати штрафу), а заяви подано до ДПП 11.03.2025, згідно з п. 10 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 заявнику відмовляється в розгляді заяви, якщо її подано після 20 календарних днів з дня набрання постановою законної сили.
Зазначена відповідь ДПП також узгоджується з ст. 279-3 КУпАП.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обгартування зазначено, зокрема, що скарга містить посилання на рішення інших апеляційних судів – які не можуть братися до уваги, оскільки: не є обов`язковими для врахування Першим апеляційним адміністративним судом (ст. 242 КАС України); не відповідають усім обставинам даної справи №243/2821/25; вони не відповідають постанові Першого апеляційного адміністративного суду у справі №175/19016/24 від 28.07.2025 р., обставини якої є аналогічними даній справі №243/2821/25, а саме – визнано незаконною постанову про адміністративне правопорушення, складену за ч. 1 ст. 122 КУпАП не стосовно позивача як керівника підприємства-власника автомобіля, а стосовно позивача як фізичної особи без жодного доказу керування автомобілем підприємства позивачем як фізичною особою.
Від третьої особи надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обгартування зазначено, зокрема, що наведені відповідачем-апелянтом доводи його скарги не відповідають дійсності та не можуть братися апеляційним судом до уваги – так як суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
04.01.2024 о 14 год. 00 хв., за адресою м. Миколаїв, пр-т. Героїв України, 9т зафіксовано транспортний засіб RENAULT LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.
16.01.2024 Поліцейський ДПП, Козак С.А., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 252-1220, та складено відносно ОСОБА_1 Постанову серія 4АВ № 04578728 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
19.05.2024 о 19 год. 53 хв., за адресою м. Черкаси, пр-т. Хіміків, 30, зафіксовано транспортний засіб RENAULT LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 33 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.
20.05.2024 Інспектор ДПП, Рубан Ю.В., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 167-1220, та складено відносно ОСОБА_1 Постанову серія 4АВ № 06037836 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
29.05.2024 о 17 год. 14 хв., за адресою м. Черкаси, вул. Благовісна, 341/40, зафіксовано транспортний засіб RENAULT LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.
29.05.2024 Інспектор ДПП, Мельник Т.І., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 168-1220, та складено відносно ОСОБА_1 Постанову серія 4АВ № 06149929 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Відповідно до наданих позивачем суду пояснень з 08.05.2013 по 23.11.2024 транспортний засіб RENAULT LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . був зареєстрований за власником ТОВ «Торінтерн», директором якого є ОСОБА_1 .
Однак, з лютого 2022 року по 23.11.2024 року зазначений транспортний засіб, перебував у використанні ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України 08.10.2022 №1145 та статті 14-2 КУпАП, ТОВ «Торінтер» зареєстроване, як належний користувач RENAULT LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 станом з 08.05.2013 по 23.11.2024. Директором підприємства є Іванцов Андрій Валентинович.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пункт 12.9 б ПДР України забороняє водію перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно пп. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.
Своєю чергою, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14 грудня 2011 року №19- рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17 та від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.
Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями частини 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч.3 статті 14-2 КУпАП).
Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, зафіксована в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.
Так, нормами статті 279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Процедуру звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - правопорушення), до уповноваженого підрозділу Національної поліції визначено Порядком звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (далі - Порядок № 833).
Згідно з п. 2 Порядку № 833 особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення (далі - заявник), протягом 20 календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, законної сили може звернутися особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності (далі - заява), а також надати при цьому документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до п. 4 Порядку № 833 заявник подає Заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції.
Заява також може бути подана через офіційний веб-сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 7 Порядку № 833 у Заяві обов`язково зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання/перебування заявника; серія, номер та дата видачі посвідчення водія заявника (або про відсутність у заявника права керування транспортними засобами); серія, номер та дата винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі; інформація про визнання заявником факту скоєння правопорушення та його згода на притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення; дата подання заяви та підпис заявника.
У разі подання Заяви іноземцем або особою без громадянства прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) заявника зазначаються в називному відмінку (для іноземців та осіб без громадянства - латиницею), а також додатково зазначається громадянство (підданство) заявника.
До Заяви в обов`язковому порядку заявник додає документ (квитанцію) про сплату ним штрафу в установлений законодавством строк та в розмірі, визначеному відповідною постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
Заявник відповідає за повноту і достовірність відомостей, зазначених у Заяві.
Аналогічну норму закону, щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містить також ст. 279-3 КУпАП, розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього pyxy, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом MBC №13 від 13.01.2020.
У постанові від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши положення статті 34 Закону України «Про дорожній рух» у взаємозв`язку з приписами статті 334 ЦК України, виснувала, що реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття особою права власності на нього.
Так, у пункті 7.13. вищевказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.09.2023 у справі № 280/3647/19.
Колегія суддів звертає увагу, що КУпАП містить положення щодо звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил Правила дорожнього руху, в разі передачі автомобіля третім особам, однак, вказаний порядок чітко регламентований нормами цього Кодексу.
Згідно зі ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Матеріали справи свідчать, що 11.03.2025 ОСОБА_2 звернувся з заявами до Департаменту патрульної поліції про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за постановами.
14.03.2025 начальником управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Ігорем Ковальчуком було надано відповідь на вищезазначені заяви ОСОБА_2 та повідомлено, що оскільки постанова від 16.01.2024 серії 4АВ № 04578728 набрала законної сили 22.01.2024 (дата сплати штрафу), постанова від 29.05.2024 серії 4АВ № 06149929 набрала законної сили 29.05.2024 (дата сплати штрафу), а заяви подано до ДПП 11.03.2025, згідно з п. 10 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 заявнику відмовляється в розгляді заяви, якщо її подано після 20 календарних днів з дня набрання постановою законної сили.
Отже, матеріли справи містять доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. 
Колегія суддів зазначає, що позивач надав суду докази повідомлення особи яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, протягом 20 календарних днів з дня коли позивач дізнався про прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
Проте, відповідачем не надано суду доказів про вчинення необхідних дій, передбачених законодавством, за результатами розгляду заяви.
Тобто, судом було встановлено, що адміністративні правопорушення не були вчиненні позивачем, який був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів, а з огляду на діючи норми законодавства в сфері дорожнього руху не може бути притягнута до відповідальності особа яка не вчиняла це правопорушення. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на обставини, що наведені вище, та враховуючи заявлені предмет та підстави позову.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши доводи, викладені скаржником в скарзі, суд не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2025 р. у справі № 243/2821/25 - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2025 р. у справі № 243/2821/25- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.
Повне судове рішення проголошено та підписано 25 лютого 2026 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць