Справа № 629/9310/25
Номер провадження 2/629/502/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченко Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі зареєстровані та мешкають в приватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та являються споживачами житлово-комунальних послуг і одночасно абонентами КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області. Відповідачі регулярно користуються послугами з централізованого опалення, однак оплату не проводили. Так, борг за період з 01.11.2013 року по 30.08.2025 року складає 100090,73 грн. Незважаючи про обізнаність відповідачів про існування боргу, оплату вони так і не здійснюють, чим створюють фінансові і матеріальні труднощі підприємству-виконавцю послуг, що у свою чергу може призвести до обмеження ними надання послуг. Для укладання договору реструктуризації заборгованості відповідачі не зверталися. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідачі на користь КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 100090 гривні 73 копійки, також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок.
Ухвалою суду від 14.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін.
Не погодившись з позовними вимогами відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування якого зазначила, що пропущено строк звернення до суду. Позивачем не надано доказів про підтвердження свого права на стягнення даної заборгованості, оскільки не надано копію договору, укладеного у письмовій формі, за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, позивач має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги, що ним не зроблено. Зазначила, що з 2009 року у їх квартирі мало місце відхилення відповідності температури визначеним санітарним нормам, що підтверджується Актами позивача та які засвідчені членами комісії від КП «Теплоенерго» та КП «ЖУК». На її неодноразові звернення з вимогою налаштувати подачу тепла в квартиру, вона отримувала лише формальні відписки та повідомлення позивача, що їй зроблено перерахунок з оплати за послуги теплопостачання. При цьому позивач пояснював, що причиною відхилень температурного режиму від санітарної норми є «деякі порушення в роботі внутрішньо-будинкової системи щоб разом з сусідами зробити перемонтаж внутрішньо-будинкової системи опалення». Однак дані дії повинен робити позивач разом з КП «Теплові мережі», а не споживачі. Зважаючи на вищевикладене вони в 2012 році звернулися до позивача з заявою про відключення про демонтаж існуючих в нашій квартирі батарей. Врешті решт у 2012 році були демонтовані батареї у квартирі, про що було комісією позивача складено акт обстеження від 29.10.2012 року. Отже у позивача повністю відсутні підстави для нарахування вартості з теплопостачання, так як дані послуги фактично позивачем не надаються і вони їх не отримують. Таким чином, вимоги про наявність заборгованості за послуги з надання теплопостачання не визнаються в повному обсязі. Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, як мінімум за період з листопада 2013 року по листопад 2023 року. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у квартирі приватної форми власності, яка розташована адресою: АДРЕСА_1 і одночасно є абонентами Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, що підтверджується особовим рахунком.
Відповідачі користуються та споживають всі види комунальних послуг, при цьому оплату за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюють не в повному обсязі, в зв`язку з чим за період з 01.11.2013 року по 30.08.2025 року виникла заборгованість з централізованого опалення у розмірі 100090,73 грн., що підтверджується наданою розрахунковою заборгованістю.
Рішенням Лозівської міської ради Харківської області за №140 від 31.01.2011 вирішено створити на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м.Лозова комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно із частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем утворились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, разом з тим, відповідач користується теплом, але поточні платежі не сплачує, що призводить до утворення боргу.
Стосовно доводів відповідачів про те, що позивачем не надаються послуги з теплопостачання, то судом встановлене наступне.
Згідно із статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до пункту 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил) .
Згідно із пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі Порядок № 4, втратив чинності з 17 вересня 2019 року), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.
Порядком № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Згідно із п. п. 2.1-2.7 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі ЦО і ГВП) його власник повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі Комісія) із письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, у якій зазначає причини відключення. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких йому слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком.
Водночас, як вбачається з наданих відповідачами документів, ними не було вчинено дій, направлених на відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від централізованого опалення у встановленому законом порядку.
Посилання на Акт обстеження від 29.10.2012 року є безпідставним, виходячи з наступного.
01.08.2012 ОСОБА_1 звернувся до директора КП «Теплові мережі» з заявою, в якій посилаючись на пояснення від КП «ЖУК» про те, що вони не можуть від`єднатися від мережі, а також що: «Причиною відхилення температурного режиму від санітарної норми є несанкційне втручання в роботу внутрішньо-будинкової системи опалення мешканців будинку. Для вирішення цього питання їм необхідно зробити перемонтаж внутрішньо-будинкової системи опалення в кінці опалювального періоду.», а тому зазначав, що для поліпшення умов їм залишається останній варіант, це замінити батареї у власному помешканні. У зв`язку з чим, просив надіслати представників обслуговуючого підприємства аби вони виконали демонтаж існуючих батарей. (а.с. 40) 
Згідно Акту обстеження від 29.11.2012 в житлових кімнатах та кухні демонтовані опалювальні прибори. (а.с 41)
Тобто з викладеного вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 , були демонтовані опалювальні прибори, але тільки для того щоб замінити батареї на нові – зробити перемонтаж внутрішньо-будинкової системи опалення, про що в своїй заяві від 01.08.2012 зазначав ОСОБА_1 ..
Докази про те, що в спірній квартирі було встановлене автономне опалення, виготовлено Проект на автономне опалення до суду надані не були.
Таким чином, судом було встановлено, що КП «ЖУК» продовжувало надавати відповідачам послуги з централізованого опалення, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі не виконали дій з відключення від систем централізованого опалення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин).
Також не надано й доказів на підтвердження того, що відповідачі відмовлялися від отримання вищевказаних послуг.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачами та здійснив постачання теплової енергії та надав послуги з централізованого опалення у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , водночас відповідачі своїх зобов`язань не виконали та не оплатили вартість наданих послуг у повному обсязі, чим порушили вимоги Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Щодо застосування строку позовної давності, про що відповідач зазначає у відзиві, то судом встановлене наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2013 року по 30.08.2025 року, в розмірі 100090,73 грн..
Згідно зі ст. ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, частинами 1, 3ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023року. Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651з 24.00 год. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.
Відповідно Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХв Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє на даний час.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259,362,559,681,728,786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану, водночас у вересні 2025 року набули чинності зміни, якими це зупинення скасовано і перебіг строків відновлено з 04.09.2025.
Суд також враховує, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
З огляду на викладене, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «ЖУК» із даною позовною заявою та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.11.2013 року по 30.08.2025 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.11.2013 року по березень 2017 року включно позивачем пропущено.
Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з квітня 2017 року по 30.08.2025, що складає 75759,77 грн.
В іншій частині позовні вимоги по оплаті заборгованості за послуги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 3028,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2291,92 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 77, 81, 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, IBAN № НОМЕР_1 в філії ХОУ ПАТ «Державний ощадбанк України», код ЄДРПОУ 37556917, МФО 351823, заборгованість за послуги з централізованого опалення, у розмірі 75759 гривень 77 копійок.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області витрати по сплаті судового збору у розмірі 2291 гривень 92 копійки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н.1, буд.17, IBAN № НОМЕР_1 в філії ХОУ ПАТ «Державний ощадбанк України», код ЄДРПОУ 37556917, МФО 351823.
Відповідачі:  ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя     Наталія ТКАЧЕНКО