УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3346/25 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Номер провадження №33/4805/99/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Радзивіла В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Радзивіла Віталія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 14 червня 2025 року о 17-24 год на вул. Баранівська в с. Кикова Звягельського району Житомирської області керував транспортним засобом FADA, б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки та у найближчому медичному закладі у встановленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Радзивіл В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що в матеріалах справи відсутні відеодокази перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу. Крім того, у справі відсутні відомості щодо допущення водієм будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які його могли зупинити.
На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення - недоведена.
В судовому засіданні захисник – адвокат Радзивіл В.О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361667 від 14 червня 2025 року, від підпису ОСОБА_1 відмовився; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest Drager за встановленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, водій відмовився від проходження; направленням ОСОБА_1 до КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так з відеозапису обставин події вбачається, що працівники поліції біля транспортного засобу електровелосипеда Fada, встановили особу водія ОСОБА_1 . Роз`яснили водію необхідність під час руху використовувати шолом. Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини, порушеною мовою та координації рухів. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 категорично й однозначно відмовився, отримав роз`яснення наслідків такої відмови. Водію роз`яснені його права та обов`язки. У подальшому водія ознайомили зі складеними щодо нього протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП та іншими матеріалами, від підпису яких останній відмовився. 
Хоча й матеріали відеозапису не фіксують ОСОБА_1 як водія електровелосипеда, проте на запитання працівників поліції керування транспортним засобом він не заперечував, пояснив, що виїхав на хвилину купити цигарки, алкоголь вживав напередодні. Разом з тим, на відеозаписі зафіксовано, як дружина водія сварила чоловіка за те, що той без дозволу взяв ключі від її транспортного засобу та поїхав. На запит ОСОБА_1 щодо наявності доказів на підтвердження факту керування ним електровелосипедом працівник поліції надав водію відео для ознайомлення. Водій просив не складати протокол, а якось домовитися, за що був попереджений про кримінальну відповідальність. 
Крім того, допитаний у суді першої інстанції працівник поліції ОСОБА_2 підтвердив, що під час патрулювання їм назустріч їхав ОСОБА_1 на електровелосипеді. Під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував факт керування ТЗ, а лише стверджував, що FADA не є транспортним засобом, а тому він не підлягає притягненню до відповідальності. ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом та іншими долученими до справи доказами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Разом з тим, зупинка ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху. В даному випадку, після зупинки йому було надані відповідні роз`яснення щодо мотивів зупинки (невикористання шолому під час руху за кермом електровелосипеда), та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки транспортного засобу. 
Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки, є безперервним, послідовним, за допомогою останнього можна відтворити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, зокрема й суттєвої розбіжності у часі, на які посилається захисник, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості у повному обсязі узгоджуються із долученими відеозаписами.
Ознаки, які стали підставою для вимоги працівника поліції про огляд водія на стан сп`яніння, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду водія (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), узгоджуються із відеозаписом з портативних нагрудних камер працівників поліції. 
Вказана справа розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовано.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Радзивіла Віталія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь