Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 392/2227/25 
Провадження № 2/391/197/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2026р.	селище Компаніївка	

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Козюменської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 769,50 грн.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 12.12.2019 року між ТОВ «ФК«ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 126969, відповідно до умов якого відповідач отримав в позику 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання, які встановленні кредитним договором, не виконав, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість за кредитом, яку відповідач добровільно не повертає та яка, станом на дату подання позову становить: 20769,50 грн., яка складається з: 5000 грн –заборгованість за позикою; 15769,50 грн –заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Позивач вказану суму заборгованості за кредитом та понесені судові витрати за справою просить стягнути з відповідача на його користь.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Кропивницького районного суду Кіровоградської області (а.с.42).
Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 29.12.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Компаніївського районного суду Кіровоградської області (а.с.49-50).
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, ухвалу надіслано відповідачу ОСОБА_1 на адресу реєстрації, яку остання отримала 20.02.2026, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні (а.с.59). У визначений судом строк відповідач надіслала до суду відзив. Клопотання про розгляд справи з викликом сторін до суду не заявлялось. 

Відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що в лютому 2026 їй стало відомо через застосунок «Дія», про відкриття провадження відносно неї за позовом ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» про стягнення кредитної заборгованості. Щодо договірних відносин з ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» визнає, що укладала вказаний договір 12.12.2019 та отримала кредит на суму 5000,00 грн. З метою погашення вказаної заборгованості за вищевказаним договором 01.03.2020 р. внесла платіж на суму 1480,00 грн. Нею також було здійснено додаткові платежі для часткового погашення кредитної заборгованості через термінали самообслуговування, однак у зв`язку із значним проміжком часу, паперові квитанції не збереглися. Після здійснення зазначених платежів на її адресу жодних письмових вимог, повідомлень про наявність заборгованості або заперечень щодо проведених оплат від позивача не надходило. Водночас позивачем не надано належного та повного розрахунку заборгованості із відображенням усіх надходжень коштів за договором, що не дає можливості перевірити правильність заявлених до стягнення сум. 
Вважає, що заявлена сума до стягнення є завищеною, такою, що не підтверджена належними і допустимими доказами. 
Відповідно до «Паспорта позики» та умов договору строк кредитування встановлено до 10.01.2020 року, а орієнтовна загальна заборгованість за весь строк користування кредитом (з урахуванням тіла, відсотків та комісій) визначена у розмірі 7 189,50 грн (тіло кредиту 5 000,00 грн, проценти 14,50 грн, комісія 2 175,00 грн). Водночас наданий позивачем розрахунок здійснений за період з 12.12.2019 по 31.07.2025, тобто охоплює час, який істотно виходить за межі погодженого строку кредитування, та містить нарахування, які призвели до багаторазового збільшення суми боргу.
Крім того, розрахунок позивача не враховує факту здійснених відповідачем платежів у погашення заборгованості. Так, позивачем у своєму ж розрахунку відображено платіж 02.03.2020 на суму 1480,00 грн. та платіж 17.03.2020 на суму 3000,00 грн., що свідчить про часткове погашення заборгованості. Попри це, подальші нарахування, наведені в розрахунку, не дають можливості перевірити, як саме зазначені платежі зараховувалися (в рахунок тіла кредиту, процентів, комісій), та чому після здійснення платежів сума боргу продовжувала збільшуватися без надання зрозумілого алгоритму та підтверджуючих документів.
Позивач зазначає, що «нарахування за позикою зупиняються на 121-і день прострочення», однак при цьому наданий розрахунок містить нарахування у подальшому періоді, що вказує на внутрішню суперечність розрахунку та потребує перевірки судом.
Отже, заявлений позивачем розмір заборгованості не є належно обґрунтованим, позовні вимоги в заявленій частині підлягають відхиленню (або зменшенню) як такі, що ґрунтуються на завищеному та непрозорому розрахунку.
Відповідач посилаючись на Постанову від 05 квітня 2023 року Великої Палати Верховного суду у справі 910/4518/16, зазначає, що укладаючи 12.12.2019 року електронний договір № 126969 про надання фінансового кредиту на суму 5000,00 грн. строком 30 днів (до 10.01.2020 року), сторони визначили чіткі часові межі користування кредитом. При цьому умови «Паспорта позики» передбачають реальну річну процентну ставку 551,15 % річних (1,50% на день від початкової суми позики), що за своєю природою є надмірною та такою, що створює істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу.
Позивач, заявляючи вимоги про стягнення значних нарахувань, не надав суду належних доказів того, що встановлення настільки високої плати за користування кредитом саме за короткий строк кредитування (30 днів) є економічно обгрунтованим, відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності, а також не має ознак нав`язування споживачу кабальних умов. За таких обставин застосування надмірної ставки без належного обґрунтування фактично перетворює проценти за користування кредитом на механізм непропорційного збільшення боргу та суперечить балансу інтересів сторін.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів продовження строку користування кредитом (пролонгації), зокрема: додаткових угод, підтвердження акцепту позичальником нових умов, доказів внесення плати за пролонгацію, а також будь-яких документів, що свідчили б про погодження сторонами нового строку кредитування після 10.01.2020 року. Відтак нарахування процентів поза межами строку кредитування за відсутності доказів його продовження є безпідставним.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний діяти добросовісно та не допускати істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків сторін.
У договорі № 126969 встановлено ставку 1,50 % на день (547,50 % річних), а у разі прострочення — 3 % на день від початкової суми позики. Застосування таких ставок за кредитом у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн.. 00 коп.) строком 30 днів призвело до непропорційного збільшення заборгованості.
Також є завищеною та неспівмірною заявлена сума на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, оскільки вказана категорія справ не є складною і має шаблонний характер.
Просить в задоволенні позову відмовити повністю. У разі якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості – зменшити розмір нарахованих процентів та штрафних санкцій як неспівмірних наслідкам порушення зобов`язання. У задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. відмовити (а.с.60-72).

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому звертав увагу, що відповідач не заперечує проти існування наступних юридичних фактів: 1) Укладення Кредитного договору з Позивачем; 2) Отримання кредитних коштів за Кредитним договором; 3) Наявність заборгованості за Кредитним договором.
Щодо нарахування процентів та комісії Згідно пункту 1.1 Договору, За Договором Позикодавець надає Позичальнику позику (надалі за текстом іменується – «позика» в усіх відмінках), а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України – гривні, в сумі та строк: 1.1.1 сума позики 5000,0 грн. (надалі за текстом іменується – «сума позики» в усіх відмінках); 1.1.2 плата за користування позикою у вигляді: 1.1.2.1 процентів (надалі за текстом іменується – «процентна ставка» в усіх відмінках) складає 0,01% (одна сота відсотка) в день від поточного залишку позики; 1.1.2.2 комісії (надалі за текстом іменується – «комісійна винагорода» в усіх відмінках) складає 1,5 % в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору; 1.1.3 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. 1.1.4 нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. 2.1 Строк дії Договору – до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором. У розділі «5. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» наявний пункт 5.3 : У випадку прострочення терміну платежу зі сплати Заборгованості, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення Відповідно до п. 4.3 Договору, Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно. 
Отже, Договором встановлено Проценти за користування позикою – пункт 1.1.2.1. Комісійна винагорода - пункт 1.1.2.2. Підвищену комісійну винагороду – пункт 5.3. Відповідно до положень України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Сторони договору у п. 1.1.5 визначили строк повернення позики – 10 січня 2020 року. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідачу нараховано суму відсотків визначених п. 1.1.2.2 в період з по : 10 січня 2020 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відомостей про нарахування процентів поза межами строку кредитування розрахунок заборгованості не містить. За п. 5.3 договору сторони узгодили умови про те, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення. Отже, п. 5.3 договору передбачена відповідальність боржника, яка застосовується з моменту прострочення терміну платежу в разі наявності заборгованості поза межами строку повернення позики, та яку, як міру відповідальності, сторони визначили у виді підвищеної комісійної винагороди. Умови договору не містять положень обмеження строку відповідальності позичальника, визначеної п. 5.3, а тому з урахуванням порушення Позивачем строків повернення позики та невиконання ним умов договору щодо обов`язку повернення отриманих кредитних коштів, позивачем здійснено нарахування в період після закінчення строку кредитування. Спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. 
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість Позивачем у встановлений договором строк не погашено. 
Крім того, представник позивача зазначав, що за наявності узгоджень між кредитором та позичальником умов договору з нарахування та виплати процентів та комісії, такі суми підлягали відшкодуванню за рахунок особи, що отримала в користування кредитні кошти. Підписавши кредитний договір позичальник погодив та прийняв до виконання, узгоджені між ним з кредитодавцем умови зобов`язання, зокрема, щодо тіла кредиту з нарахуванням на нього фіксованої ставки процентів за користування кредитом та сплати комісії з суми кредиту.
Отже умовами договору позики нарахування та сплата комісії визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником шляхом підписання договору, а тому платежі за комісією правомірно включені до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. 
Також представник позивача зазначав про правомірність вимог щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката.
На підставі викладеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.(а.с.73-78).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
12.12.2019 р. між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 126969, згідно якого за договором позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні. Згідно п.1.1.1 договору, сума позики за даним договором становить 5000,00 грн., відповідно до п. 1.1.2.1 договору, проценти за користування складають 0,01% в день від поточного залишку позики. Комісія складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно до п.п.1.1.1 договору (п.1.1.2.2). П.1.1.3 – нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Згідно п. 1.1.4 нарахування комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. П. 1.1.5 - строк повернення позики (термін платежу): 10 січня 2020 року. Як встановлено п.2.1 – строк дії договору – до повного виконання Позичальником зобов`язань за договором.
Позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 10.01.2020 р. Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.4.1, 4.2). 
Згідно до п.5.3 Договору у випадку прострочення терміну платежу за сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3% в день від суми позики за кожний день прострочення.
Відповідно до п.9.3 договору невід`ємною частиною цього Договору є «ПРАВИЛА НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ». Уклавши Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил та виконувати свої обов`язки, визначені Правилами.
Договір позики №126969 від 12.12.2019 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 було підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором /fwxwx97v/.
Згідно Графіку платежів до Договору позики №126969 від 12.12.2019, сума позики 5000,00 грн; проценти за користування позикою 14.5 грн; комісійна винагорода за користування позикою 2175,0; термін платежу 10.01.2020; заборгованість за договором позики усього 7189,50 грн. (а.с.9-10).
Згідно паспорту позики, тип кредиту: позика, сума/ліміт кредиту: 5000,00 грн., строк кредитування: до 10.01.2020, мета отримання кредиту: на споживчі потреби, проценти за користування позикою, відсотки 14,50; комісійна винагорода за користування позикою 2175,00 грн; пеня 0 грн; термін платежу 10.01.2020 р.; заборгованість за договором позики грн. 7189,5 грн. Паспорт містить відмітку про його підпис споживачем ОСОБА_1 НОМЕР_1 . (а.с.5-11).
Згідно до листа ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛАЄНС» від 01.09.2025 р., ТОВ повідомляє, що між ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було укладено договір про надання послуг з переказу грошових коштів №04/08-17 від 04.08.2017 р., та згідно цього договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»» 12.12.2019 р. на суму 5000 грн., отримувач коштів – ОСОБА_1 , номер банківської карти - НОМЕР_2 . (а.с. 19-20).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №126969 від 12.12.2019 року сума заборгованості Відповідача за період з 12.12.2019 р. по 31.07.2025 р. становить 20769,50 грн., з них: 5000 грн –заборгованість за позикою; 15769,50 грн –заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Суд звертає увагу, що згідно Таблиці розрахунку, нарахування здійснювались за період з 12.12.2019 р. по 08.05.2020 р., й містить детальний розрахунок заборгованості згідно з умовами договору (в тому числі сума прострочених відсотків відповідно до п.1.1.2.1 – 74,50 грн., сума прострочених комісії відповідно до п.5.3 – 15695,00 грн.); при цьому враховані проплати, здійснені відповідачем: 02.03.2020 на суму 1480,00 грн. та 17.03.2020 на суму 3000,00 грн., які зазначені в таблиці «як погашення позики» (а.с.12-17). Доказів щодо здійснення додаткових платежів для часткового погашення кредитної заборгованості, відповідачкою не надано. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України (ред., яка діяла на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах 1 та 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України).
З наданих суду доказів вбачається щодо укладення між кредитором ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 договору позики №126969 від 12.12.2019, згідно якого, сторони погодили всі істотні умови договору, в тому числі, розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсотків та комісій, порядок їх нарахування та сплати. Підписання договору №126969 та отримання позики в сумі 5000 грн. відповідачем не заперечувалось. 
Згідно п.8.1 Договору, підписавши договір відповідач гарантує та підтверджує, що: він розуміє природу Договору, їх права та обов`язки; укладення договору відповідає його інтересам; договір укладається не під впливом тяжких обставин та на взаємовигідних умовах; волевиявлення є вільним і усвідомленим та відповідає внутрішній волі. Умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. 
Таким чином, підписавши договір позики, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів та комісій, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо вважав встановлений розмір відсотків та комісій за користування коштами несправедливим. Натомість Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики. Зазначений договір, або окремі його положення недійсними не визнано, отже умови договору, є обов`язковими для виконання позичальником.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник виконав покладені на нього зобов`язання, а саме надав відповідачеві позику в сумі 5000,00 грн.
Згідно Договору №126969 кредит повинен був повернутий одноразово до 10.01.2020 р. в сумі 7189,5 грн. Як свідчать матеріали справи, відповідачем зазначений обов`язок щодо повернення кредитних коштів не виконано. 
На підтвердження заборгованості позивачем надано деталізований розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором позики №126969 від 12.12.2019 року, який містить нарахування за позикою за період з 12.12.2019 р. по 08.05.2020 р., відображає рух коштів (в тому числі проплати відповідачем заборгованості 02.03.2020 на суму 1480,00 грн. та 17.03.2020 на суму 3000,00 грн.). Розрахунок узгоджується з договором та підтверджує конкретні суми основного боргу та процентів (а.с.12-17). 
Тому доводи, викладені відповідачкою в відзиві на позов, про те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом, суд відхиляє.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми кредиту, нарахований відсотків та комісій в передбачені Договором строки, утворилась заборгованість за договором позики на загальну суму 20769,50 грн. 
У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеним наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»» заборгованості за договором позики №126969 від 12.12.2019 року в розмірі 20769,50 грн. 
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до справи долучено: Акт №126969 наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025, згідно якого Адвокат Рудзей Ю.В. надав позивачу послуги з надання правової допомоги по цій справі на загальну вартість 5000,00грн (а.с.17). 
Суд погоджується із наданим розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн.
За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Гелексі» судовий збір в розмірі 2423,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Cтягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики у сумі 20 769,50 гривень.
Cтягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гелексі» сплачений судовий збір в сумі 2 423,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники за справою:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», код ЄДРПОУ 41229318, адреса: 01054,м.Київ, вул.В`ячеслава Липинського, 10/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , 

Суддя В.В. Козюменська