Справа № 727/13911/25 
Провадження № 1-кп/727/99/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої – адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), в залі суду, в м.Чернівці, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Новостепанівка Ростовської області РФ, проживаючої за адресою:
 АДРЕСА_1  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України,        
ВСТАНОВИВ:

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України. Центральною виборчою комісією України 15.07.2022 прийнято Постанову № 82 від «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдореферендумів» відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною» першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналогічні заборони встановлено також Виборчим кодексом України та Законом України «Про всеукраїнський референдум». Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.
20 вересня 2022 року, так званою «народною радою ЛНР» прийнято «Закон о референдуме Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации».
3 метою організації незаконного референдуму, так званою центральною виборчою комісією Луганської народної республіки, яка діє у складі окупаційної адміністрації російської федерації, на тимчасово окупованій території Луганської області утворено територіальні та дільничні виборчі комісії, у тому числі дільничну виборчу комісію № 233 в с. Красний Яр Молодогвардійської міської громади Луганського району Луганської області.
Громадянка України ОСОБА_6 в середині вересня 2022 року перебуваючи на тимчасово окупованій території України Луганської області, обійняла посаду «председателя участковой избирательной комисии № 233» з метою організації та проведення «референдуму луганської народної республіки з питання входження до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації» у складі окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області.
Так, у період часу з 23.09.2022 по 27.09.2022 ОСОБА_6 , перебуваючи на виборчій дільниці у спеціально обладнаному для виїзного голосування автобусі на тимчасово окупованій території України в с. Красний Яр Молодогвардійської міської громади Луганського району Луганської області, маючи умисел на проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Луганської області, виконуючи роль «председателя участковой избирательной комисии № 233», прийняла участь в організації та проведенні незаконного референдуму з питання «входження Луганської народної республіки до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації» на тимчасово окупованій території України, шляхом складання списків виборців, ідентифікації осіб, що прийшли на виборчу дільницю, видачі бюлетенів для голосування в яких було запитання російською мовою: «Вы за вхождение Луганской Народной Республики в состав Российской Федерации?», а також підрахунку бюлетенів.
Враховуючи, що   ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та знаходиться при цьому на окупованій частині території Луганської області, ухвалою суду від 19 лютого 2026 було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження та, відповідно, судовий розгляд проводився у відсутність обвинуваченої, в зв`язку з чим ОСОБА_6 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті пред`явленого їй обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі, таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо(п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак, поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Обвинувачена ОСОБА_6 будучи обізнаною про те, що стосовно неї розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явилася, не зважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» та опубліковані повідомлення на веб-сайтах Судової влади та Офісу Генерального прокурора.
У той же час ухилення обвинуваченої ОСОБА_6 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник обвинуваченої у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися із ОСОБА_6 і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.10.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно обвинуваченого.
Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкриміновані обвинуваченому злочини та її поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч.2 ст.297-1 КПК України.
Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого.
Так, відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.
З огляду на положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи, суд зазначає про таке.
З 24.02.2022 року АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до Російської Федерації, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території.
Оскільки відповідно до ч.4 ст.548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів поштових відправлень призначенням до Російської Федерації та поштових відправлень до тимчасово окупованої території, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території Російської Федерації та тимчасово окупованої території немає можливості.
Повістки про виклик ОСОБА_6 , повідомлення їй про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення» та на стадії судового розгляду - на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду м.Чернівці та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення», а копії процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_6 на виконання вимог ч.2 ст.297–5 КПК України направлялись її захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченої на адресу суду не надходили.
Дорученням Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги адвоката ОСОБА_4 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст.46,47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_6 .
З огляду на зазначене, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику та розшуку ОСОБА_6 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через обраного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування.
Після постановлення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.10.2025 року, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч.4 ст.46 КПК України, ст.42 КПК України, п.8 ч.2 ст.51 КПК України та ч.2 ст.297-5 КПК України, реалізацію прав підозрюваного (обвинуваченого) здійснював його захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, знайомився з матеріалами кримінального провадження.
Крім цього, як вже зазначалось вище, згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.10.2025 відносно ОСОБА_6 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні брав участь захисник ОСОБА_4 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнанйий з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.
Захисник обвинуваченої здійснював активні дії, спрямовані на захист ОСОБА_6 брав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та висловлював свою думку щодо запропонованої прокурором міри покарання.
Враховуючи наведене, з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження, суд вважає достатніми заходи щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченоїх ОСОБА_6 на захист та доступ до правосуддя.
У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачена була поінформована належним чином про дати слухання справи, а також дотримані її права на належне представництво у суді.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.111-1 КК України, доводиться сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду наступних доказів, а саме:
витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 22022130000000668 від 14.11.2022 за ч. 5 ст. 111-1 КК України (т.1, а.к.п. 1-2); 
повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 05.11.2022 за ч. 5 ст. 111-1 КК України з додатками. (т.1., а.к.п. 6-16) ;
відповіддю на доручення слідчого від 21.11.2022 №17/5/5-681 з додатками, згідно якої ОСОБА_6 продовжує перебувати на ТОТ Свердловськ та приймала активну участь у проведенні референдуму про входження ЛНР до складу росії (т.1, а.к.п. 59-89); 
інформаційними данними відносно ОСОБА_6 ( т.1 а.к.п. 90-118);
висновком експерта за результатами проведення портретної експертизи № Се25-428/1 від 16.09.2025 з додатками (т.1, а.к.п.125-134) ;
протоколами огляду інтернет ресурсу від 23.10.2025 (т.1, а.к.п.181-214); 
протоколами огляду інтернет ресурсу від 24.10.2025 (т.1, а.к.п.215-244); 
протоколами огляду інтернет ресурсу від 28.11.2025 (т.1, а.к.п.249-255); 
Вищенаведені письмові докази є належними і допустимими та в своїй сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку із показами свідків, відомостями, встановленими у процесуальних документах, які свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, встановлюють існування події вчинення злочину і доводять вину обвинуваченої у скоєнні інкримінованих їй злочинів за обставин, встановлених судом.
Зазначеними доказами, зокрема дослідженими протоколами оглядів, підтверджується, що ОСОБА_6 обровільно приймала участь у проведенні незаконного референдуму про приєднання ЛНР до складу росії та входила до складу комісії на тимчасово окупованій території України з метою створення у населення враження легітимності повномасштабного вторгнення РФ на територію України та анексії Луганської області.
Вказане є беззаперечним свідченням усвідомлення обвинуваченим факту окупації, агресії з боку РФ, невимушеності її поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а, відтак, і цілковитої добровільності її дій.
Доказів того, що ОСОБА_6 не мала можливості відмовитися від цієї посади в ході судового розгляду не надано та не встановлено фактів фізичного, психічного примусу та погроз щодо неї.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку захисту, яка була вільною у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів доведеною поза розумним сумнівом та кваліфікує її дії за за ч. 5 ст. 111-1 КК України як участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окуповані території.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених ею кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України є тяжкими, дані про особу обвинуваченої, який раніше не судима, на спеціальних медичних обліках не перебуває, переховується на тимчасово окупованій території України.
Обставин, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, та обставин, які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують його покарання, судом не встановлено.  
Враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавленням волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна, думку захисника, який просив призначити ОСОБА_7 найбільш м`яке покарання, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України, дані про особу винної, характер та вид вчинених нею злочинів, їх наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, для досягнення цілей, визначених у ст. 50 КК України, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 15 (п`ятнадцять) років, а також з конфіскацією всього належного їй майна, в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.
З огляду на вчинення ОСОБА_6 злочину проти основ національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні.
Оскільки ОСОБА_6 призначається основне покарання у вигляді позбавлення волі, строк його відбування слід рахувати з часу її фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України – з моменту відбуття обвинуваченою основного покарання.
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28.10.2025 року в порядку, визначеному ч. 6 ст. 193 КПК України, обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та, оскільки ОСОБА_6 засуджується до покарання, яке має відбувати реально, а також з метою виконання вироку та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, суд залишає такий запобіжний захід до набрання даним вироком законної сили незмінним.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільні позови не заявлялись.
Питання про судові витрати необхідно вирішити у відповідності до ст. 124 КПК України .
Керуючись ст.ст. 370, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити ій покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади у органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відрахувати з моменту її фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади у органах державної влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності ОСОБА_6 обчислювати з моменту відбуття нею основного покарання у вигляді позбавлення волі.
Стягнути з  ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення в кримінальному провадженні судових фотопортретних експертиз та судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи у загальному їх розмірі 9805 грн. 40 коп. 
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Суддя ОСОБА_1