Справа № 278/6880/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2025 року     м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 480960-КС-002 від 13.04.2024 в сумі 48381,52 грн та судові витрати, оскільки відповідач у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. 
Ухвалою суду від 22.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з виклику (повідомлення) сторін; витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази (а.с. 62).
Представник позивача надав суду заяву та просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 70-71).
На виконання вимог ухвали суду надано витребовувані докази (а.с. 76). 
Від відповідача надійшов відзив на позовну, в обгрунтування вказує, що загубила телефон, через який невідомі особи викрили її персональні дані. Жодних договорів із позивачем не укладала, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 81-82).
Від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач заперечує щодо заявлених у відзиві пояснень, та звертає увагу суду, що жодних підтверджуючих документів не надано, також вказано, що договір укладено у відповідності до чинного законодавства (а.с. 88-125).
24.03.2025 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява (128-136), яка судом прийнята до спільного розгляду з вказаним позовом (а.с. 167).
27.03.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та у задоволенні заявлених клопотань з підстав, викладених у поясненнях (а.с. 140-155).
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 13.04.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 480960-КС-002 про надання кредиту (а.с. 24-28).
13.04.2024 ОСОБА_1 прийнято (акцептовано) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 480960-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 29-33).
13.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №480960-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», у сумі 15000,00 грн (а.с. 19-23).
Із копії паспорта споживчого кредиту встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 15000,00 грн, строком на 16 тижнів, безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів (а.с. 16-18).
Як видно з копії візуальної форми послідовності дій клієнта, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» сформовано послідовність дій товариства та клієнта в ІТС (а.с. 34-35).
Таким чином, 13.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено договір № 480690-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у сумі 15000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Відповідно до п. 2.13 договору визначено датою повернення кредиту у повному обсязі 09.09.2024.
Пунктом 2.4 договору визначено два види процентної ставки - стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16103334 %, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору (а.с.19).
Згідно з п. 3.2.3 Договору сторонами було передбачено повернення кредиту, сплату процентів та комісії за відповідним графіком платежів, який передбачає зобов`язання позичальника щодо внесення в рахунок повернення кредиту, сплати процентів та комісії періодичних платежів. При цьому у графіку вказано, що загальна сума платежів за договором складає 31520,00 грн, з яких: 15000,00 грн - загальна сума платежів по кредиту, 14270,00 грн - загальна сума платежів по процентах, 2250,00 грн - загальна сума платежів по комісії.
Разом з тим, п. 3.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Також, в п. 3.2.3 договору сторони погодили, що графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.
Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала графік погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною квитанцією (довідкою) № 1209/12 від 18.12.2024 (а.с. 37).
На виконання вимоги ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувану інформацію (а.с. 174-175), з якої вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти та активно їх використовував. 
При цьому згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою нараховані позивачем чітко в межах дії Договору (16 тижнів), а саме з 13.04.2024 по 03.08.2024, включно. Загальна сума нарахованих відсотків становить 31131,52 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (03.08.2024) не змінювалася (а.с. 13-14).

Щодо зустрічної позовної заяви 
Відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним прийняття (акцепт) пропозиції щодо укладення договору №480960-КС-002 про надання кредиту (а.с. 128-129). 
В обгрунтування вказала, що у 2023 році загубила телефон, там були викрадені її персональні дані. Тому жодних договорів не укладала та кредиту не отримувала.
Судом встановлено, що в АТ КБ «ПриватБанк» відкрито рахунок на ім`я ОСОБА_1 та на її ім`я емітовано картку № НОМЕР_2 , а також надано виписку із карткового рахунку. 
Із даного рахунку вбачається, що 13.04.2024 надійшли кошти у сумі 15000,00 грн, та у подальшому користувалась вказаними коштами, зокрема, за адресою у с. Василівка та с. Нова Василівка, що є зареєстрованим місцем проживання відповідачки. 
Відповідачка не надала суду жодних підтверджуючих документів щодо вчинення відносно неї у 2023 році шахрайських дій (зокрема повідомлення до правоохоронних органів, звернення до банківських установ із відповідною інформацією, тощо).
Відповідно до положень статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Водночас, у частинах першій-третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Доводи представника відповідача щодо наявності підстав щодо нарахування відсотків після 09.09.2024 є безпідставними з огляду на наступне.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору в частині нарахування відсотків (п.2.4 Договору). Зазначені умови договору недійсними не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Не знайшли свого підтвердження і обставини, які викледені у зустрічному позові. Крім того, суд вважає занеобхідне зауважити, що безпосередньо не може бути предметом оскарження прийняття (акцепт) пропозиції щодо укладення договору №480960-КС-002 про надання кредиту, оскільки така дія не створює прав та обов`язків для певної особи (осіб); оспорюватись має у даному випадку кредитний договір. 
Таким чином, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів в межах строку користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь кредитора ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором в сумі 48381,52 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 15000,00 грн, суми нарахованих відсотків – 31131,52 грн та комісії – 2250,00 грн.
Тобто, виходячи із наведених обставин, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог за первісним позовом у повному обсязі та відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, судові витрати на правничу допомогу слід залишити за відповідачем.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" заборгованість за договором № 480960-КС-002 про надання кредиту від 13.04.2024 в сумі 48381,52 грн, яка складається з такого: 15000,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31131,52 грн - суми прострочених платежів по процентах, 2250,00 грн - суми прострочених платежів за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" судовий збір у сумі 2422,40 грн.
У задоволенні вимог за зустріною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" - відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено та підписано 27.02.2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411; код ЄДРПОУ: 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О. М. Дубовік