П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1022/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П., 
судді – Джабурія О.В.,
судді – Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Свидою Л.І. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) із вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди служби, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди служби, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. У період з 01.08.2022 року по 06.09.2022 року він перебував і виконував бойові завдання у районі ведення військових дій – селі Посад-Покровському Херсонського району Херсонській області. Позивач уважає, що за цей період він має право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 року, у задоволенні позову – відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Позивачу була виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, в розмірі 30 000, 00 грн. за серпень 2022 року Надаючи оцінку доводам Позивача щодо виконання ним бойового завдання, яке не було зафіксовано командуванням ВЧ НОМЕР_1 , суди попередніх інстанцій визнали їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки Позивачем не надано доказів оскарження бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо належного фіксування виконання у серпні 2022 року бойового завдання, як і не надано суду в рамках цієї справи жодних доказів виконання ним такого бойового завдання.
Суд першої інстанції ухвалою від 27.03.2023 року витребував у Відповідача інформацію щодо періодів безпосередньої участі у бойових діях Позивача у періоди служби з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року та з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року. На виконання ухвали Відповідач повідомив, що Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 04.05.2022 року по 31.07.2022 року. Відомостей щодо інших періодів безпосередньої участі у бойових діях Позивача у ВЧ НОМЕР_1 немає. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що виплата Позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000, 00 грн. за серпень 2022 року є правомірною.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.10.2022 року № 1170 «Про результати службового розслідування» є чинним і доказів щодо його оскарження матеріали справи не містять. Ураховуючи право Відповідача не включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 грн. або 30 000, 00 грн. військовослужбовців, які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість позовних вимог Позивача щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100 000, 00 грн. за вересень 2022 року.
Не погодившись із рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 року, Позивач подав касаційну скаргу та за наслідками її розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалено постанову від 20.02.2025 року, якою касаційну скаргу – задоволено частково, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 року, а справу № 420/1022/23 направлено на новий судовий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
Щодо періоду з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року, констатуючи правомірність позбавлення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.10.2022 року за № 1170 «Про результати службового розслідування», суди попередніх інстанцій не з`ясували чи було за цим фактом винесено наказ про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення, а у разі винесення такого наказу, суди не з`ясували який саме вид дисциплінарного стягнення був застосований до Позивача.
Щодо іншого спірного періоду, то суди першої та апеляційної інстанцій, указавши на відсутність документів для підтвердження фактів безпосередньої участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, дійшли передчасного висновку, адже без відповіді так і залишилося питання, з якого власне й виник спір, що і стало підставою для звернення Позивача до суду з цим позовом. Йдеться про те, які саме завдання, за якою посадою і де (на якому напрямку) виконував Позивач, перебуваючи на військовій службі упродовж спірного періоду та чим це підтверджується.
12.03.2025 року справа № 420/1022/23 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, при вирішенні питання щодо наявності у Позивача права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., передбаченою Постановою № 168, за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його в цій частині та постановити нове рішення, яким позовні вимоги – задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для виплати Позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., передбаченою Постановою № 168, за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року. Зокрема вказує, що судом не було з`ясовано чи нараховано та виплачено Позивачу додаткову грошову винагороду за спірний період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, якими доказами може підтверджуватись безпосередня участь Позивача у бойових діях за цей період та чи було надано сторонами достатньо доказів на підтвердження нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000, 00 грн. за цей період. Крім того, для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000, 00 грн. не є обов`язковою лише безпосередня участь у бойових діях, оскільки положення пункту 1 Постанови № 168 передбачають, також здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 призвано Позивача на військову службу по мобілізації під час воєнного стану.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.02.2022 року № 40 (по стройовій частині) Позивача з 25.02.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, а з 26.02.2022 року на котлове забезпечення військової частини, та призначено на посаду гранатометника 2 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону і вважається таким, що 25.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.10.2022 року за № 1170 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» встановлено, що відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608, наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.09.2022 року № 1806 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов за фактом відмови від виконання бойового наказу військовослужбовцями, зокрема Позивачем.
У межах проведення службового розслідування, Позивач надав письмові пояснення від 12.09.2022 року, у яких зазначив, що 08.09.2022 року він отримав наказ командира роти про наступ, який був самогубним і злочинним, оскільки цей наступ був без вогневої підтримки, у наступ вони мали їхати в бойовій машині через мінне поле, на несправній техніці, десант не відкривався зсередини, не передбачена евакуація поранених. У наступ посилали свідомо нездатних до бойових дій (скарги за здоров`я, поранення, відсутність відпочинку, низький морально-психологічний стан).
Під час проведення службового розслідування було досліджено службову характеристику та службову картку Позивача, згідно з якої за час проходження служби військовослужбовець зарекомендував себе з негативної сторони, недисциплінований, працьовитість низька, до виконання службових обов`язків ставиться формально, на критику не завжди реагує адекватно, авторитетом серед командирів і військовослужбовців не користується.
Згідно із зазначеним наказом від 08.10.2022 року № 1170 «Про результати службового розслідування» Позивача по суті заданих йому запитань пояснив у письмовій формі, що 08.09.2022 року було шикування та доводилася бойова задача, був розподіл на бойові групи та з`ясувалося, що мінні поля не зняті до кінця, що підвозу боєкомплектів не буде, десант не відкрився із внутрішньої сторони, евакуації поранених не передбачалося. Виходячи із зазначених причин, він відмовився від виконання бойового завдання.
Пунктом 4 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.10.2022 року № 1170 «Про результати службового розслідування» установлено не виплачувати додаткову винагороду Позивачу, передбачену Постановою № 168 за вересень 2022 року.
Не погоджуючись із такими діями ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся в суд із цим позовом, у якому також зазначив, що в серпні 2022 року він виконував бойове завдання, яке не було зафіксовано командуванням ВЧ НОМЕР_1 .
Вирішуючи спірні питання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на відсутність правових підстав для виплати Позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн. у спірний період через відсутність доказів про безпосередню участь Позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірний період, а також чинність п. 4 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.10.2022 року № 1170, яким встановлено не виплачувати додаткову винагороду передбачену Постановою від 28.02.2022 № 168 за вересень 2022 року.
В даному випадку, в межах цієї справи, представником Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог при вирішенні питання щодо наявності у Позивача права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., передбаченою Постановою № 168, за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як з`ясовано колегією суддів, в даному випадку спірним питанням встановлення наявності чи відсутність підстав для виплати Позивачу у період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168, у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн..
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022 року – застосовується з 24.02.2022 року, а саме установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови № 168 (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Збройних Сил України Міністр оборони України видав окреме доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 року, яке підлягало застосуванню з 01.06.2022 року (далі – Окреме доручення № 912/з/29).
Пунктом 1 Окремого доручення № 912/з/29 передбачено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях...» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Абзацами 1 та 2 пункту 3 Окремого доручення № 912/з/29 визначено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Окремого доручення№ 912/з/29 зазначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктами 5, 6 Окремого доручення № 912/з/29 передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Збройних Сил України збільшується до 100 000, 00 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (виконання завдань у складі сил та засобів здійснення заходів тощо).
Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень відповідно до Постанови № 168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.
Тобто, законодавець, очевидно, запроваджуючи два види доплат (30 000 грн. та 100 000 грн.) мав на меті, що збільшений розмір доплати пов`язаний не лише з виконанням обов`язків військової служби, натомість, має характер винагороди за виконання особливо складних бойових завдань.
Верховний Суд у постанові від 06.06.2024 року у справі № 400/1217/23 розглянув питання застосовності Окремого доручення № 912/з/29 в контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, військовослужбовцям Збройних Сил України та дійшов такого висновку. Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд указав, що під час прийняття такого рішення Міністр оборони України як очільник відповідного міністерства, реалізував делеговані йому повноваження щодо визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям відповідного військового формування - Збройних Сил України, та з метою забезпечення реалізації пункту 1 Постанови № 168, шляхом прийняття в межах свої повноважень відповідних окремих рішень, визначив на період дії воєнного стану порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також документи для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та заходах. Верховний Суд констатував, що окремі рішення Міністром оборони України, прийняті для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100 000,00 грн.), мають належне юридичне підґрунтя.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В свою чергу, алгоритм дій посадових осіб щодо документування безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах наочно розкритий у Методичних рекомендаціях щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, які затверджені начальником Генерального штабу Збройних Сил України 18.05.2022 року (далі – Методичні рекомендації).
У вступі до Методичних рекомендацій зазначено, що ці рекомендації визначають механізм дій посадових осіб під час заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених пунктом 1 рішення Міністра оборони України, доведеного телеграмою від 25.03.2022 року № 248/1298, а їхнє застосування сприятиме забезпеченню своєчасної виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Відповідно до Методичних рекомендацій документальне підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях схематично здійснюється в такому порядку:
1) після отримання військовою частиною бойового розпорядження вищого штабу про передачу її в підпорядкування створеного угрупування військ та висування у район виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкт наказу по стройовій частині щодо вибуття особового складу, який залучено до виконання бойового завдання; командир підрозділу подає рапорт про особових склад підрозділу, який буде виконувати отримане завдання; начальник штабу робить відповідний запис у журналі ведення бойових дій та готує проєкт бойового наказу; командир частини видає бойовий наказ (бойове розпорядження) щодо сил і засобів та порядку виконання поставлених завдань;
2) після прибуття визначених підрозділів до району ведення бойових дій та початку виконання бойових завдань: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, готує проєкти наказів по стройовій частині щодо прибуття в район виконання завдань визначеного особового складу; командир підрозділу виконує бойові завдання та подає рапорти (донесення, звіти) про результати виконання бойових завдань; начальник штабу робить відповідні записи у журналі ведення бойових дій; командир частини видає бойові розпорядження щодо виконання бойових завдань;
3) під час здійснення військовою частиною заходів з організації виплати додаткової винагороди за минулий місяць: посадова особа, що відповідає за облік особового складу, перевіряє, зокрема, наявність документальних підстав для видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовців приданого підрозділу іншої військової частини та готує проєкти відповідних довідок за формою, визначеною додатком 1 до рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298; начальник штабу підписує відповідні довідки; командир частини підписує наказ про виплату додаткової винагороди підпорядкованому особовому складу.
Отже, виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень на місяць, передбаченої Постановою № 168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.
При цьому, якщо в першій телеграмі Міністра оборони України від 07.03.2022 року № 248/1217 перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, був визначений альтернативно й передбачав можливість використання з цієї метою насамперед таких документів як бойовий наказ (бойове розпорядження), наказ (по стройовій частині) і журнал бойових дій, а рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або виконанні бойових (спеціальних) завдань – в разі його наявності, то в наступних розпорядчих документах Міністра оборони України, починаючи з 25 березня 2022 року, перелік відповідних документів визначений імперативно та має обов`язково включати:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.
Отже, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.
Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постанові Верховного Суду від 25.01.2024 року по справі № 560/1216/23.
Таким чином, відповідно до Постанови № 168 від 28.02.2022 року питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).
В свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що Позивач у період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року та з 01.09.2022 року по 18.09.2022 року брав участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Разом з тим, у заяві від 24.04.2023 року, поданої на виконання ухвали суду від 27.03.2023 року, Відповідач повідомив, що солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 04.05.2022 року по 31.07.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, проте інших відомостей про періоди безпосередньої участі Позивача у бойових діях у ВЧ НОМЕР_1 не має.
Натомість, як зазначає представник Позивача у заявах по суті, Позивач, починаючи з серпня 2022 року, перебував в районі ведення військових дій – в селі Посад-Покровське Херсонського району Херсонської області.
При цьому, Відповідач, в свою чергу, не заперечує про перебування Позивача у серпні 2022 року в районі ведення військових дій – в селі Посад-Покровське Херсонського району Херсонської області, однак посилається на те, що Позивач перебуваючи в районі здійснення бойових діях, не приймав безпосередньої участі у них або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується рапортом командира НОМЕР_2 механізованого батальйону майора ОСОБА_2 про виплату Позивачу додаткової винагороди за період з 01 по 31 серпня 2022 року лише у розмірі 30 000 грн..
Згідно витягу з журналу ведення бойових дій НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 №18дск від 12.01.2022 року зазначеному підрозділу було наказано вирушити до районів ведення бойових дій, але з рапорту командира НОМЕР_2 механізованого батальйону майора ОСОБА_2 про виплати Позивачу додаткової винагороди за період з 01 по 31 серпня 2022 року у розмірі 30 000 грн. слідує, що Позивач, перебуваючи в районі ведення військових дій, безпосередньої участі у них або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не приймав.
Ані Позивачем, ані його представником не спростовано зазначених обставин та зі свого боку не наводять жодної обставини безпосередньої участі Позивача у бойових діях або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період, або конкретних документів, свідків, та їх місцезнаходження, якими б така участь могла б бути підтвердженою.
Лише сам факт перебування Позивача на території, де ведуться бойові дії у спірний період в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн., яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168, оскільки перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями.
З огляду на викладене, можливо дійти висновку про недоведеність обставин безпосередньої участі Позивача з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що б давало підстави для виплати йому за цей період додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Враховуючи викладене, оскільки в апеляційній скарзі оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог при вирішенні питання щодо наявності у Позивача права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн., передбаченою Постановою № 168, за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в іншій частині відмовлених у задоволенні решти позовних вимог, у зв`язку з чим у вказаній частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мандрика Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька