Справа № 644/9122/25 
Провадження № 3/644/270/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 березня 2026 р. м.Харків
Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Бугера О.В., 
За участі секретаря судового засідання Радченко І.Ю., Григоряна Р.О.,
За участі захисників ОСОБА_1 – адвокатів Козловської Т.В., Босої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  РНОКПП  НОМЕР_1 , громадянина України, що зареєстрований АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,- 

у с т а н о в и в:
Водій ОСОБА_1 21.09.2025 року о 14.15. в м. Харків, проїзд 4-й Баштанівський, (4-й Баробіджанський,4), керував транспортний засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager AR HF 0020 та проведення такого огляду в медзакладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку із проходженням військової служби. Судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо зупинення провадження у справі до закінчення несення служби. Письмових пояснень до суду ОСОБА_1 не надавав, із заявами про забезпечення участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавав.
Захисником адвокатом Козловською Т.В. подано клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також про застосування принципу індивідуалізації покарання. В обґрунтування клопотань зазначено, по-перше, що у матеріалах відсутні належні, допустимі та беззаперечні докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом особою, посилалась на відповідну правову позицію Верховного Суду щодо встановлення саме факту руху автомобіля або перебування водія в конкретному режимі управління, надані відеозаписи не містять зафіксованого моменту руху транспортного засобу чи самого процесу керування. Поліцейські самостійно не бачили руху автомобіля та прибули на місце виклику і виявили ОСОБА_1 поряд з автомобілем. Надані пояснення свідків не є допитом у процесуальному розумінні, не містять попередження про кримінальну відповідальність за неправдиві показання та не можуть вважатися доказами, що достовірно підтверджують факт руху автомобіля, окрім того, безпосередніми свідками руху вони не були та дані пояснення містять суб`єктивні судження та припущення, які можуть бути викликані власним сприйняттям ситуації: автомобіль міг стояти, двигун міг бути заглушений, а звуки могли бути неправильно інтерпретовані. Не є доказом керування і власні пояснення ОСОБА_1 , оскільки зроблені у стресовій ситуації, без роз`яснення прав та наслідків, у стані емоційного тиску. Окрім того, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, під час складання протоколу та проведення відеофіксації працівниками поліції було повністю проігноровано його військовий статус та не викликано представників Військової служби правопорядку з метою дотримання процедури, передбаченої ст. 266-1 КУпАП. Неврахування статусу військовослужбовця, відсутність перевірки документів та не виклик уповноважених посадових осіб ВСП на думку захисту свідчать про неналежне оформлення матеріалів справи, що ставить під сумнів їх об`єктивність, достовірність і допустимість як доказів у даному провадженні. Окрім того, ознаки сп`яніння встановлені формально, під час спілкування із особою працівники поліції жодного разу не озвучили жодної ознаки сп`яніння, а отже, не повідомили про законні підстави вимагати проходження огляду. В сукупності дана обставина робить як протокол, так і акт огляду сумнівними, а самі ознаки — недоведеними та юридично нікчемними. На відео не зафіксовано жодного роз`яснення суті наслідків, а лише загальні фрази на кшталт «не будете проходити — складемо протокол». Важливо, що формальна погроза скласти протокол не є роз`ясненням прав. Поліцейський зобов`язаний пояснити особі, яку саме норму буде застосовано, яку відповідальність вона тягне, які є права водія та у чому полягає різниця між оглядом на місці та в медичному закладі. Жодних таких роз`яснень не надано. Це прямо порушує вимоги ст. 268 КУпАП щодо обов`язку посадової особи забезпечити особі можливість усвідомлено користуватися своїми правами. Більше того, відмова від огляду може вважатися законодавчо значущою лише в тому випадку, якщо вона була усвідомленою, тобто зробленою з чітким розумінням наслідків. Якщо працівник поліції таких наслідків не повідомляє, відмова фактично не може породжувати відповідальність. 
Тобто, поліцейські не зафіксували жодного об`єктивного доказу факту керування транспортним засобом, діяли на підставі припущень і неперевіреної інформації, не задокументували ознак сп`яніння, а лише відтворили їх у протоколі заднім числом, що суперечить зафіксованому на відео перебігу подій. Відеозапис, який є головним та найбільш достовірним доказом, повністю спростовує твердження, внесені до протоколу: поліцейські не озвучували ознак сп`яніння, не повідомляли підстав для огляду та не здійснювали жодної фіксації зовнішніх проявів. Їхні дії зводилися до спроб отримати зізнання у вживанні алкоголю, що не може замінювати законні підстави для перевірки стану водія, процедура оформлення була порушена, не було викликано представників ВСП. Вважали, що відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, виявлення ознак сп`яніння, повідомлення їх ОСОБА_1 , дотримання процедури огляду, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому просила відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
По-друге, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який тривалий час безперервно бере участь у захисті держави, виконуючи бойові та забезпечувальні завдання на Куп`янському напрямку. Він має статус учасника бойових дій, що підтверджує його безпосередню участь у заходах оборони України, а також отримував поранення під час служби, однак попри це продовжив виконувати свої обов`язки. Його службова функція є критично важливою, адже ОСОБА_1 є єдиним водієм військової частини НОМЕР_3 , відповідальним за переміщення особового складу, евакуацію та доставку матеріально технічних засобів. Втрата права на керування транспортними засобами фактично позбавить підрозділ можливості виконувати частину своїх бойових завдань та створить реальну загрозу для військових, які залежать від оперативної логістики. З огляду на його внесок у оборону держави, наявність статусу УБД, отримані поранення та сумлінне несення служби, індивідуалізація відповідальності в цій справі набуває особливого значення. Збереження права на керування транспортними засобами є необхідною умовою для виконання ним службових обов`язків та забезпечення потреб військового підрозділу, що дає підстави для застосування до нього максимально м`якого підходу. В даному випадку призначене судом покарання фактично паралізує можливість виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку із захисту Батьківщини згідно вимог ст. 65 Конституції України. З урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, сторона захисту клопотала перед судом про застосування у даній справі про адміністративне правопорушення аналогію закону ст. 69 КК України щодо не накладення додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. В даному випадку конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, визначений ст. 65 Конституції України, та принцип індивідуалізації покарання, визначений ст. 61 Конституції України, переважає суспільний інтерес в необхідності покарання особи, та покарання у вигляді істотного штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп., буде очевидно достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним інших адміністративних правопорушень (у разі доведення його вини в інкримінованому діянні поза розумним сумнівом). 
В судовому засіданні захисник Козловська Т.В. зазначала, що факту керування транспортного засобу не зафіксовано, ознак стану сп`яніння висловлено не було, огляд ОСОБА_1 повинен був проводитись саме представниками ВСП, оскільки він є діючим військовослужбовцем, отримані пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки свідки не попереджались про кримінальну відповідальність. Також, у разі якщо суд буде вважати доведеним вчинення ОСОБА_1 просила про застосування принципу індивідуалізації покарання, враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиним водієм в підрозділі та позбавлення його прав негативно вплине на можливість виконання завдань по захисту країни. 
Суд, вислухавши доводи захисників, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, доводи поданого клопотання, встановив наступне. 
Відповідно до 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Провина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується:
1) протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР №460657 від 20.09.2025 року, що складений о 15:35:44 годині; В протоколі зазначено, що залучені свідки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також проводився відеозапис технічними засобами №470104, 475065, 472504, окрім того до протоколу додано рапорт поліцейського, пояснення свідків, акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду, зобов`язання. Зазначено, що ОСОБА_1 повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться в Індустріальному районному суді м. Харкова, є підпис про ознайомлення із правами та обов`язками. Будь-які пояснення відсутні. 
2) довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;
3) Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідного до якого встановлено ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності, огляд на місці не проводився, у зв`язку із відмовою, наявний підпис ОСОБА_1 ..
4) направленням водія ОСОБА_1 до КНП ХОР ОКНЛ для проходження огляду на стан сп`яніння, що містить дані про те, що огляд не проводився в мед закладі. Зазначено, що поліцейським виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці;  
5) зобов`язанням ОСОБА_1 не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння, що мстить підпис ОСОБА_1 ; 
6) поясненнями свідка ОСОБА_3 , що зазначила, 21.09.2025 року близько 14.15. години вона стала свідком того, як водій авто ВАЗ чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 , їхав по їх вулиці та заглох біля будинку 54, вона підійшла дізнатись , що трапилось, чіткої відповіді від водія вона не почула так як він мав ознаки алкогольного сп`яніння, весь час намагався рухатись далі, але у нього не виходило, після чого вона з сусідкою ОСОБА_5 викликали поліцію, щоб він далі не їхав в такому стані.
7) поясненнями свідка ОСОБА_4 , що зазначила 21.09.2025 року близько 14.15. години вона знаходилась біля свого будинку 4 по проїзду Баштанівському в м. Харкові, до неї звернулась сусідка ОСОБА_3 , яка повідомила, що біля її хвіртки зупинився автомобіль ВАЗ чорного кольору перероблений в пікап, номерний знак НОМЕР_2 , вона вийшла на вулицю та побачила, що за кермом знаходився чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння, намагався поїхати, але не зміг, після чого вона викликали поліцію, повідомила про таку інформацію.
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості показів свідків, суд вважає їх необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.
Надані пояснення свідків, суд вважає належними та допустимими, під час огляду відеозапису встановлено наявність цих двох свідків на місці події під час складання матеріалів, обидва свідки опитувались працівником поліції ОСОБА_6 , який встановив їх особу, надав можливість розповісти про дійсні обставини, в їх присутності склав пояснення, які він проголосив, свідками пояснення були підписані. При цьому, КУпАП не передбачено окремої процедури саме допиту свідків, під час їх опитування вони не попереджаються про кримінальну відповідальність. 
8) рапортом поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП А.Шпилюкова від 21.09.2026 року, відповідно до якого під час несення служби у складі екіпажу 4102 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали виклик на службовий планшет Порушення ПДР за адресою м. Харків, 4-й Баштанівський проїзд, 4, а саме військовий в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику було виявлено тз ВАЗ 21099, днз НОМЕР_4 , за кермом якого ніхто не перебував, та поряд знаходився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що він дійсно був за кермом, вживав алкогольні напої, також на місці знаходилась заявниця ОСОБА_4 та її сусідка ОСОБА_10 , які повідомили, що бачили, як вищевказаний водій рухався на авто та в якого біля будинку 4 по проїзду 4-й Баштанівський, зламалась автівка, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, після чого вони викликали поліцію. Під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, поведінка, що відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. На місці зупинки було складено протокол серії ЕПР1 №460657 за порушення п.2.5. ПДР України за ч.1 ст. 130 КУпАП, та адміністративну постанову №ЕНА №5773605 за ч.1 ст. 126 КУпАП. Водія відсторонено від керування. Зазначено, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, в/ч НОМЕР_5 , стрілець, санітар, солдат.
Окрім цього, провина ОСОБА_1 підтверджується оглянутими відеозаписами до складеного протоколу, з 3-х бодікамер поліцейських, на яких зафіксовано виїзд на виклик, спілкування з ОСОБА_1 в ході якого він не заперечує, що рухався та заглох, просить допомоги переставити автомобіль, повідомляє, що вживав алкоголь, і горілку, і коньяк, а в автомобілі перебуває пляшка з вином, чому так сталось пояснити не може, повідомляє, що він перебував на лікуванні, повинен їхати на ВЛК, при собі документів, що надають право керування не мав, висловлену підозру про перебування в стані сп`яніння, пропозицію пройти огляд та відмову від її проходження. ОСОБА_1 повідомлялись його права, як під час пропозиції пройти огляд, так і при складанні постанови та протоколу. Також, на відеозапису зафіксовано неодноразові пересування ОСОБА_1 в автомобілі, поряд з автомобілем, намагання завести двигун, переставити автомобіль. На відеозапису зафіксовано обставини опитування свідків. Свідок ОСОБА_10 саме стверджувала, що бачила як рухався автомобіль по проїзду, а потім зупинився та заглох, вона підійшла до автомобіля, бачила за кермом саме ОСОБА_1 , який намагався завести двигун, але у нього нічого не вдавалось, вона намагалась у нього запитати що сталось, але він не реагував, покликала сусідку ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_4 на відеозапису пояснювала, що сам факт руху автомобіля вона не бачила, про це їй повідомила ОСОБА_10 , але вона чула як заводився та глохнув двигун, коли вона вийшла то побачила автомобіль біля двору, саме ОСОБА_1 був за кермом на місці водія, намагався завести двигун, не реагував на її слова, оскільки відчувала запах алкоголю, боялась, що він рушить далі та може статись пригода. Інших осіб в автомобілі не було, поряд також. 
Суд вважає, що дані покази свідків є належним та допустимими, що в сукупності із дослідженими відеозаписами, складеною постановою на водія ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія, що не скасована, поясненнями самого ОСОБА_1 на відеозапису, повністю підтверджують факт керування ним транспортним засобом. Факт керування підтверджений поясненнями свідків, які були опитані в порядку передбаченому КУпАП та їх пояснення не суперечать об`єктивним даним оглянутого відеозапису з 3-х бодікамер поліцейських.
Також, актом, направленням, оглянутим відеозаписом підтверджено висловлену підозру перебування в стан сп`яніння, на запитання поліцейського «Чи вживали Ви алкоголь, оскільки відчувається запах», ОСОБА_1 повідомляє, що «так, і горілку, і коньяк», пропозицію пройти огляд, відповідає, що «не бачить в цьому сенсу», тобто відмовляється. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, «Коробов проти України» від 21.07.2011 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В даному випадку, факт керування транспортним засобом, відмова від проходження ним огляду у встановленому законом порядку, повністю підтверджена належним та допустимими доказами. 
Пункт 1.3. ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.   За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Доказів про те, що під час порушення ПДР України, ОСОБА_1 керував легковим автомобілем, який є транспортним засобом Збройних Сил України, виконував бойове розпорядження, не встановлено, тому має проходити огляд та нести відповідальність на загальних підставах та суд вважає не обґрунтованими доводи сторони захисту щодо проведення огляду ОСОБА_1 , як діючого військовослужбовця, саме представниками ВСП.
Водій ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України не дотримався та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Щодо доводів сторони захисту про застосування принципу індивідуалізації покарання та не застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, апеляційним судом не враховуються.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями. Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Позитивні відомості, факт проходження служби, наявність поранення, статус УБД, стосовно ОСОБА_1 не можуть слугувати підставою для задоволення вимог захисника щодо не призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. Тому вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір. 
Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, –

П О С Т А Н О В И В: 
Визнати  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  РНОКПП  НОМЕР_1 , громадянина України, що зареєстрований АДРЕСА_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (отримувач коштів – ГУК у Харківській області ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37874947;банк отримувача – Казначейство України(ЕАП) ; код банку отримувача (МФО) – 899998;рахунок отримувача – UA168999980313020149000020001; код класифікації доходів бюджету – 21081300) у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Роз`яснити правопорушнику, що після набрання даною постановою законної сили у випадку несвоєчасної сплати грошового стягнення (штрафу) у 15-денний строк з дня вручення йому постанови, передбачено стягнення штрафу у подвійному розмірі у відповідності до ст.ст.7,27,299,304,305,307,308 КУпАП та ст.ст.11,18 Закону України «Про виконавче провадження».
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що зареєстрований АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 605,60 гривень на користь держави (отримувач коштів – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ;код банку отримувача (МФО) – 899998; рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106).
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:           О.В.Бугера