Справа № 761/44370/24
Провадження № 2/761/1424/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савчук Ю.Н., при секретарі Фортуні М.А., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , що діє під комерційним найменуванням ІНФОРМАЦІЯ_2 про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, а саме з вимогою зменшення ціни виконаної роботи щодо ремонту телефону Google Pixel 5 IMEI НОМЕР_6, серійний номер НОМЕР_1 в розмірі 5400 грн. до 3500 грн. та стягнення пені у розмірі 8610 грн. за період прострочення., посилаючись на те, що після проведеного відповідачем ремонту товару у межах гарантійного строку в товарі виникли істотні недоліки, а саме: наявність плями від кисню в лівому верхньому куті екрану, відклеєння дисплейного модуля в лівому верхньому куті екрану, наявність тріщини в нижньому правому куті екрану, яка виникла внаслідок тиску, спричиненого відклеюванням дисплею у діаметрально протилежному куті екрану.
22.05.2025 року відповідачу подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 20.05.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду про ремонт мобільного пристрою. Відповідно до умов договору та талону видачі пристрою після ремонту № 10712 від 23.05.2024 року відповідач здійснив заміну дисплейного модуля і батареї для телефону Google Pixel 5 IMEI НОМЕР_6, серійний номер НОМЕР_1 , за що позивачем було сплачено 5300 грн. В подальшому, в ході експлуатації телефону виявлено, що ремонт нібито проведений з істотними недоліками, зокрема, відклеєний дисплейний модуль, в лівому верхньому куті екрану, тріщина в нижньому правому куті екрану, яка виникла внаслідок тиску, спричиненого відклеюванням дисплею у діаметрально протилежному куті екрану, пляма від кисню в лівому верхньому куті екрану. Про вказані обставини позивач начебто 29.08.2024 року та 30.08.2024 року повідомив відповідача. Крім того, 02.09.2024 року позивач скерував на адресу відповідача претензію, у якій просив усунути недолік або повернути кошти, сплачені за неякісний ремонт. Проте відповідач у задоволенні претензії відмовив через сплив гарантійного терміну, який був встановлений у талоні видачі пристрою після ремонту № 10712 від 23.05.2024 року та складав 100 днів. Відповідач зазначає, що із поданих позивачем доказів неможливо встановити факт укладення договору підряду саме з відповідачем- ФОП ОСОБА_2 та факт звернення саме до відповідача з вимогою усунення недоліків за проведений ремонт. При цьому, позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_2 діє під комерційним найменуванням ІНФОРМАЦІЯ_2. Надані позивачем роздруківки з месенджерів з перепискою не є належними доказами, оскільки не дають можливість встановити авторів цього листування. У разі наявності у роботі істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Саме споживач має довести наявність істотних недоліків у товарі. Матеріалами справи не підтверджено, виявлені позивачем недоліки у ремонті телефону, виникли внаслідок вини виконавця робіт, а не у зв`язку із порушенням правил використання чи зберігання товару. Позивач до відповідача із заявою про організацію проведення експертизи з метою визначення причин поломки телефону не звертався. Щодо стягнення пені у розмірі 3 % від вартості виконаних робіт, то вона відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» нараховується за прострочення виконання зобов`язань, що виникають із договорів підряду або надання послуг, проте матеріали справи не містять доказів того, що ремонті роботи виконані з недотриманням строку, а відтак підстави для стягнення пені відсутні.
26.05.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначив, що твердження відповідача щодо того, що договір про надання послуг між ним та позивачем не укладався не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідь на претензію, яка була надіслана позивачем 02.09.2024 року на офіційну електронну пошту, зазначену на офіційному сайті http:s//pixellab.com.ua/, підписано саме ФОП ОСОБА_2 . У вказаній відповіді зазначено про пропуск позивачем гарантійного строку. Таким чином, відповідачем визнано, що ремонт телефону проведено саме ним. Той факт, що відповідач діє під комерційним найменуванням ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується зареєстрованим бізнесакаунтом в соціальній мережі інстаграм PixelLab_ Service. Тягар доказування того, що недоліки виникли у зв`язку із порушенням правил використання чи зберігання товару лежить на відповідачеві, який відповідної експертизи не ініціював, в той час, коли вина виконавця послуг у неналежному виконанні зобов`язань презюмується. 29.08.2024 року позивач надав відповідачеві телефон та при особистій зустрічі надав згоду на проведення експертизи, а відповідач провів дослідження телефону, що підтверджується перепискою в месенджері. Після того, коли позивач забрав телефон в офісі відповідача після проведення ним діагностики останній не надав жодних експертних висновків. Також безпідставними є твердження відповідача про відсутність звернення до нього позивача. Для встановлення істотності недоліку суд може виходити зі стандарту більшої вірогідності. Недолік дисплею, що відклеюється від телефону внаслідок неналежного ремонту є істотним та очевидним та робить неможливим використання телефону та підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями. Тягар доведення відсутності істотного недоліку покладений на відповідача, в той час, коли останній не довів належну якість послуг. Той факт, що переписка в месенджері велася позивачем саме з відповідачем за номером телефону НОМЕР_2 підтверджується тим, що вказаний номер телефону зазначений на веб-сайі ІНФОРМАЦІЯ_2. Листування через електронну пошту відповідача, яка має адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується Додатками № 7-9 до позову. Вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є непропорційними.
03.06.2025 року відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач зазначив, що із поданих позивачем доказів неможливо встановити факт укладення договору підряду саме з відповідачем- ФОП ОСОБА_2 та факт звернення саме до відповідача з вимогою усунення недоліків за проведений ремонт. Надані позивачем роздруківки з месенджерів з перепискою не є належними доказами, оскільки не дає можливості встановити авторів листування. Зазначає, що саме споживач повинен підтвердити істотність недоліку товару. Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, вони встановлені у Договорі.
31.07.2025 року позивачем було надано додаткові пояснення у справі, у яких останній посилався на ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Ухвалою суду від 17.04.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судовому засідання позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити.
Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили та у його задоволенні просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Судом встановлено, що 20.05.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду про ремонт мобільного пристрою.
Відповідно до умов договору та талону видачі пристрою після ремонту № 10712 від 23.05.2024 року відповідач здійснив заміну дисплейного модуля і батареї для телефону Google Pixel 5 IMEI НОМЕР_6, серійний номер НОМЕР_1 , за що позивачем було сплачено 5300 грн. 
В подальшому, в ході експлуатації телефону позивачем виявлено, що ремонт проведений з істотними недоліками, зокрема, відклеєний дисплейний модуль, в лівому верхньому куті екрану, тріщина в нижньому правому куті екрану, яка виникла внаслідок тиску, спричиненого відклеюванням дисплею у діаметрально протилежному куті екрану, пляма від кисню в лівому верхньому куті екрану. 
Про вказані обставини позивач 29.08.2024 року та 30.08.2024 року повідомив відповідача, що підтверджується cкріншотом екрану телефону, з якого вбачається наявність вихідного дзвінка (outgoing call) 29.08.2024 року о 16 год. 58 хв. на номер мобільного телефону НОМЕР_3 сервісного центру ІНФОРМАЦІЯ_2, який зазначено на офіційному веб-сайі ІНФОРМАЦІЯ_2 та вхідного дзвінка із номеру мобільного телефону НОМЕР_3 сервісного центру ІНФОРМАЦІЯ_2 30.08.2024 року о 14 год. 26 хв., фото телефону та скріншотами переписки в месенджері Telegram з номером абонента НОМЕР_3 сервісного центру ІНФОРМАЦІЯ_2.
Однак відповідачем було прийнято телефон для огляду 29.08.2024 року та відмовлено у безоплатному ремонті
02.09.2024 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, у якій останній повідомив про те, що 23.05.2024 року відповідач здійснив заміну дисплейного модуля і батареї для телефону Google Pixel 5 IMEI НОМЕР_6, серійний номер НОМЕР_1 , за що позивачем було сплачено 5300 грн. Після одержання товару в лівому верхньому куті дисплея накопичився кисень. Пляма була маленькою, однак через 2 місяці дисплейний модуль відклеївся в лівому верхньому куті екрана, що призвело до виникнення тріщин на екрані, у зв`язку з чим він 29.08.2024 року звернувся до виконавця послуг з проханням усунути недоліки товару, однак виконавець відмовився здійснити гарантійний ремонт у зв`язку із виявленням механічних пошкоджень на телефоні. Позивач просив відповідача безоплатно усунути недоліки у виконаній роботі або замінити дисплей телефону або зменшити ціну виконаної роботи до 3500 грн. 
Листом від 06.09.2024 року відповідачем у задоволенні претензії було відмовлено з посиланням на те, що виконаний сервісним центом ремонт телефону не є гарантійним, оскільки недоліки не пов`язані із виробництвом товару та через сплив гарантійного терміну, який був встановлений у талоні видачі пристрою після ремонту № 10712 від 23.05.2024 року та складав 100 днів, а у сервісному центрі відсутні відомості щодо звернення позивача до сервісного центру протягом 100 днів.
24.07.2025 року представником відповідача було направлено позивачу адвокатський запит з клопотанням надати мобільний телефон для огляду останнього у судовому засіданні 31.07.2025 року.
Як вбачається із листування засобами електронної пошти, позивачем було відмовлено відповідачу у наданні телефону з посилання на те, що адвокатський запит може стосуватися виключно надання інформації, а не особистих речей.
Ухвалою суду від 19.11.2025 року клопотання представника відповідача було задоволено та зобов`язано позивача надати телефон Google Pixel 5 IMEI НОМЕР_6, серійний номер НОМЕР_1 для огляду у судовому засіданні.
Однак позивачем вимоги ухвали суду виконані не були. У судовому засіданні позивач пояснив неможливість надання телефону для огляду його втратою.
Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 569/15199/20 за таких обставин при кваліфікації відносин сторін слід враховувати, що за своєю юридичною суттю сторонами укладено договір побутового підряду.
Параграфом 1 Глави 61 Цивільного кодексу України унормовано загальні положення про підряд.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Параграф 2 ціє ж Глави Цивільного кодексу України регулює особливий вид договору підряду - договір побутового підряду.
За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша статті 865 ЦК України).
До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частина третя статті 865 ЦК України).
За змістом ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до статті 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.
У частині другій статті 869 ЦК України передбачено, що при здачі робіт замовникові підрядник зобов`язаний повідомити його про вимоги, яких необхідно додержувати для ефективного та безпечного використання виготовленої або переробленої речі або іншої виконаної роботи, а також про можливі для замовника або інших осіб наслідки недодержання відповідних вимог.
Частиною 2 ст. 873 ЦК передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту ( ст. 846 ЦК України).
За змістом положень частин першої, другої, третьої статті 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров`я замовника та інших осіб, може бути пред`явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред`явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку. У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків.
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, зокрема безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
В силу приписів ч.13 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги цієї статті не поширюються на виконання робіт з гарантійного ремонту.
Згідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб серед іншого мають право на належну якість продукції і саме продукцію належної якості продавець, згідно з частиною першою статті 6 цього Закону, зобов`язаний передати споживачеві.
З пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
У частині шостій статті 10 цього Закону визначено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Відповідно до талону видачі пристрою після ремонту № 10712 від 23.05.2024 року термін гарантії становить 100 днів.
Із заявою про усунення недоліків проведеного ремонту позивач звернувся до відповідача 29.08.2024 року, тобто з дотриманням цього строку.
Отже, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із вимогою усунення недоліків ремонту протягом гарантійного строку, встановленого договором.
Твердження відповідача щодо того, що гарантійний строк на момент звернення позивача із вимогою про усунення недоліків ремонту сплив, не береться судом до уваги з врахуванням наступного.
Факт звернення позивача до відповідача 29.08.2024 року підтверджується скріншотами переписки у месенджері whatsapp, зі змісту якої вбачається найменування сервісного центру Pixellab, найменування відповідача ОСОБА_2 та ім`я позивача, а відтак вказане дозволяє встановити адресатів такого листування.
Законом не встановлено обов`язковий порядок звернення споживача із відповідною вимогою до підрядника у письмовій формі.
Звернення позивача до відповідача 02.09.2024 року із претензією є досудовим врегулюванням спору, який виник вже після звернення із заявою про усунення недоліків проведеного ремонту, а відтак твердження відповідача щодо того, що відповідач звернувся до нього 02.09.20204 року, тобто поза межами гарантійного строку, не береться судом до уваги.
При цьому безпідставними є твердження позивача щодо того, що вказаний строк гарантії повинен обраховуватися у робочих днях з огляду на наступне.
За змістом ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Згідно з ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
В силу приписів ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Аналіз змісту зазначених положень ЦК дає підстави дійти висновку про те, що строки обраховуються у календарних днях.
Відповідно до ст.4 ч.1 Закону України ''Про захист прав споживачів'' споживачі під час придбання задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування., замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для 
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
За змістом п. 19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Відповідно до ч.4 ст.853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
В той же час, відповідач по справі не надавав позивачу пропозицію проведення незалежної експертизи.
Позивач у заявах по суті зазначав, що при особистій зустрічі передав телефон відповідачу та надав згоду на проведення експертизи.
Відповідачем вказаний факт заперечувався, у запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначав про те, що позивач ухилився від проведення експертизи.
Враховуючи, що обов`язок доказування вказаних обставин у справах цієї категорії покладається саме на виконавця робіт, він має бути зацікавлений у проведенні експертизи.
Згідно з положенням, передбаченим ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виробникові), виконавцеві робіт.
За змістом п.12.ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Тобто для встановлення наявності істотного недоліку товару необхідна наявність чотирьох ознак: неможливості чи недопустимості використання товару; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення; наявність хоча б однієї з цих ознак - він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Тільки сукупність 4 обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2018 року, справа № 661/67/16-ц, провадження № 61-2464св18.
Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17; від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17; від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16-ц.
Позивачем не доведено наявність чотирьох ознак істотного недоліку, що визначені п.12. ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак суд приходить до висновку про відсутність істотного недоліку проведеного ремонту. 
Відповідач проведення відповідної експертизи для встановлення причини виникнення недоліку проведеного ремонту не ініціював.
Підтвердного документа в паперовій або електронній формі за наслідками проведено діагностики товару щодо того, що недолік виник не з вини споживача відповідачем не подано.
Отже, відповідач не довів, що недоліки товару виникли з вини позивача.
За змістом частини другої статті 872 ЦК України, у разі виявлення відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.
Таким чином позивачем правильно визначено позовну вимогу щодо відповідного зменшення ціни виконаної роботи, оскільки виконані роботи із ремонту телефону містили недоліки, однак судом не встановлено, що такі недоліки були істотними.
При цьому позивач зазначав про наявність істотного недоліку проведеного ремонту, в той час, коли наслідком наявності такого недоліку за приписами ч.1 ст. 872 ЦК України та ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» є розірвання договору та відшкодування збитків, в той час, коли позивачем заявлено вимогу щодо відповідного зменшення ціни виконаної роботи, яка виникає у разі наявності недоліків роботи, які не були істотними.
Однак вказане не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо аргументів представника відповідача щодо того, що позивачем у додаткових поясненнях змінено правову підставу позову, що потребувало подання заяви про зміну підстав позову суд зазначає наступне.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував посиланням на ст.ст.8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів, однак помилково вважав, що існують істотні недоліки виконаної роботи. 
Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Позивачем заява про зміну підстав позову суду не подавалася.
Однак не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.
В даному випадку позивач у позовній зазначав про наявність істотного недоліку проведеного ремонту, в той час, коли наслідком наявності такого недоліку за приписами ч.1 ст. 872 ЦК України та ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» є розірвання договору та відшкодування збитків, в той час, коли позивачем заявлено вимогу щодо відповідного зменшення ціни виконаної роботи, яка відповідно до ч.2 ст.872 ЦК України виникає у разі наявності недоліків роботи, які не були істотними.
У постанові від 4 вересня 2024 року по справі №278/2111/23 Верховний Суд зазначив, що принцип jura novit curia («суд знає закони») застосовується у тому випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права.
Застосування судом принципу jura novit curia («суд знає закони») не є безмежним.
Отже, принцип jura novit curia, з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З іншого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін, яких не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.
Однак з врахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позову саме на підставі ч.2 ст.872 ЦК України, а вимога про зменшення ціни виконаних робіт і була зазначена позивачем у позовній заяві , зміна правової підстави позову у даному випадку не мала місця.
Той факт, що позивач помилково вважав недолік виконаної роботи істотним, що відповідно до ч.1 ст.872 ЦК України має наслідком розірвання договору та відшкодування збитків, не має значення та не є підставою для відмови у позові, оскільки у позовній заяві позивач вірно зазначив обраний спосіб захисту свого порушеного права.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, умови договору побутового підряду, укладеного між позивачем та відповідачем, повністю не виконані з вини відповідача, тому замовник має право відповідно до ч. 2 ст. 872 ЦК України, за своїм вибором вимагати, зокрема й відповідного зменшення плати.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що права позивача як споживача були порушені, а тому вимоги зменшення ціни виконаних робіт є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач доказів того, що недоліки виникли з вини позивача, суду не надав. Фактична відмова відповідача зменшити ціну ремонту свідчать про невиконання зобов`язань та порушення прав позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зменшення вартості виконаних робіт є доведеними, законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд зазначає наступне.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).
Відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Відповідно до викладеного в постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 369/10606/17 та від 15 червня 2022 року у справі № 711/1032/21 пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг.
Таким чином, дія цієї статті поширюється на договори підряду та договори
про надання послуг.
У постанові від 20 березня 2019 р. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пеня, як міра відповідальності, починає свій перебіг після встановлення факту порушення. Тобто встановлення факту порушення виконання зобов`язання є обов`язковою передумовою для початку терміну нарахування пені.
Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно проведеного позивачем розрахунку пені, заборгованість ФОП ОСОБА_2 становить 8610 грн.
При проведенні розрахунку пені позивач вірно керувалась положеннями частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», визначаючи розмір відсотків за кожен день прострочення - 3%. Нарахування пені позивачем здійснено в межах річного строку позовної давності, оскільки кількість днів у формулі зазначено - 82 дні.
Отже, сума пені за період з 29.08.2024 по 21.11.2024 (включно) складає: 8610 грн. = грн. (3500 грн.*3% *82 дн.).
Однак позивачем нараховано пеню починаючи із дати його звернення до відповідача із заявою про проведення ремонту, що мало місце 29.08.2024 року.
При цьому суд зазначає, що ЦК України, якими регламентовано правовідносини побутового підряду, не встановлено строку для усунення недоліків виконаних робіт, а лише зазначено, що такі роботи повинні бути проведені у розумний строк.
За таких обставин, позивачем неправильно визначено початок строку нарахування пені, починаючи з 29.08.2024 року, тобто з моменту звернення позивача до відповідача.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону неустойка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, однак її розмір перевищує вартість усього замовлення за договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 5000 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивача звільнено від сплати судових витрат на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».
За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 847,84 грн. ( 8610 грн.:12110 грн.= 0,7 * 1211,20 грн.)
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 1211,20 грн. з врахуванням наведеного нижче.
За змістом ч.3 ст.22 Закону України «Про захист пара споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
У статті 5 Закону "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.
Судовий збір у сумі 1211,20 грн., сплачений позивачем при подачі позову є зайве сплаченим та може бути повернутий позивачеві у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за його клопотанням, поданим до суду. На день ухвалення судового рішення по справі, клопотання про повернення зайве сплаченого судового збору від позивача не надходило, тому питання про повернення судового збору судом при ухваленні даного рішення не вирішується.
Керуючись ст.ст.12,13,76-81,95,258-259,263-265,268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 3500 грн. пропорційно зменшеної суми виконаної роботи та 5000 грн. пені.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 847,84 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2026 року.

Суддя: